Manden i den store fæstning
Michiko?
Hej.
Hvad er anledningen?
Hvad er det her?
Mor lovede, vi kunne bruge stedet her til vores møde.
"Møde"?
Far, mine venner regner med mig.
Vær sød ikke at få mig til at lave det om.
Hold dit ord.
Det er okay, venner. Kom så.
Skat, hurtigt!
-Hej. -Han er ved at lære at vinke tilbage.
-Hvad? -Vinkede du?
Ja, det gjorde du.
-Har du lært at vinke, Donny? -Ja, du vinkede i bilen.
-Mægtigt. Det er flot, min ven. -Kan du tro det?
Ja, kan du vise ham det?
Se.
Skulle vi ikke tage en lille lur?
Bare en lille en.
Godmorgen, O-to-san.
Morgen, frøken... Juliana.
Du ser anderledes ud.
Anderledes? Hvordan?
Det ved jeg ikke.
Du ser godt ud.
Allesammen, det er Noris far.
-Hvordan går det? -Hallo.
Hej, tak fordi vi må benytte stedet her.
Vi har så meget at skulle lave.
-Juliana? -Ja?
Hvad drejer mødet sig om?
Det er et af vores Forbyd Bomben-møder.
Jeg er virkelig glad for at du er her.
Hør, jeg... Jeg må bare vide, det er forbi, George.
Jeg ved ikke om det er nok, bare at finde dig, for at stoppe det, jeg så i filmen.
Så enkelt?
Bare tag min direkte linje til "fæstningen"?
Jeg har en bedre chance for at Grace Kelly vil snakke.
Jeg sendte en besked.
Vi har endnu ikke hørt noget.
Det siges, han er stukket af igen.
Så,
hvordan var middagen?
Man glemmer næsten, de er nazister.
Det vil ikke virke, hvis man er for direkte med Smiths,
så mine folk beder om, du tager en lidt mere indirekte fremgangsmåde.
Åh, nej. Jeg tager ingen tiltag.
Det er ikke på grund af dem, jeg er her.
Det har vi drøftet.
Lad mig tale med dine folk, okay?
Forklare situationen.
Se, det er noget en nazispion ville gøre.
Det har vi også drøftet.
Din far reddede mit liv.
At give dig en ny chance, ville føles som gengæld.
Men jeg vil ikke spørge mine folk om at sætte deres liv på spil.
Det vidste jeg ikke.
Dig og min far. Hvordan reddede han dit liv?
Nej.
Den snak tager vi ikke.
Du har endnu en lang vej, til du har fortjent min tillid.
George, jeg er ikke nazist.
Det er det.
Vi har brug for, du bliver en.
Helen Smith lader måske som om,
men hun er dronningen på den nazistiske sociale scene.
Konerne, kæresterne til vigtige nazister, de slesker for hende.
Så det skal du også.
Hør, jeg gjorde det, du bad mig om, okay?
Jeg tog derhen, smilte og lod, som om alt var fint.
Men jeg bare havde lyst til at skrige.
Vi ser det, dig, som en langsigtet investering.
Du vil aldrig rigtig komme tæt på Smiths,
hvis deres venner ikke accepterer dig.
Tror du, Helens venner vil byde mig velkommen?
Når du er inde hos Smiths, så vil du blive betragte som en
nyhed.
Eller konkurrent.
George, du ved intet om kvinder, gør du?
Måske ikke, men dette er aftalen, der holder dig i live.
-Er du sikker på det, Jennifer? -Ja, det er jeg. Fru Pack sagde det.
Det betyder at din balletundervisning
slutter præcis, som Thomas' brydning starter.
Jeg har ikke noget imod at gå glip af klavertimerne.
Meget ædelt af dig, Amy,
men dine klavertimer er en anden dag.
Ved de ikke, hvor svært det er at få tre tidsplaner til at stemme?
Hvordan kan jeg være to steder på en gang?
Thomas siger altid, han er voksen. Hvorfor kan han så ikke gå?
Bekymr dig ikke, vi skal nok finde ud af det.
Nemt for dig at sige, John, men hvordan?
Hvad er der, min søn?
Jeg fik et brev.
-Om hvad? -Det er fra Kommandørens kontor.
Ti Hitlerjugend-medlemmer er blevet valgt til at deltage i
en månedlang ekspedition,
"for at civilisere og undervise de stakler, de ikke bor i Riget."
Jeg er blevet valgt til at tage af sted.
-Til Den neutrale zone? -Til Sydamerika.
Det er...
Det er noget af...
Det er noget af en ære, min søn. Tillykke.
-Hvornår tager du af sted? -Han tager ikke med.
-Hvad? -Helen.
Thomas, jeg beklager.
Jeg er selvfølgelig meget stolt af dig, men det...
Det er udelukket.
Er det ikke?
Hvorfor er det udelukket?
Vi kan tale om det senere.
Der er ikke noget at tale om.
Jeg troede, du ville være stolt.
Jeg sagde senere.
Wauw.
Du behøver ikke spise det hele.
Du skulle have et valg.
For fremtiden så bare fortæl mig, hvilke retter du kan lide.
Tak, Silvia.
Du havde ikke behøvet at vente.
Men det ville jeg gerne.
Tak.
Hvor er min far?
Reichsministeren tog af sted tidligt, men han har stillet en bil til rådighed.
Han har ryddet kalenderen for at kunne vise dig Berlin.
Vent ved bilen.
Til efter morgenmaden.
Du skulle skifte.
Var det sæt tøj, jeg havde fundet frem, ikke godt nok?
Åh, det.
Heusmanns familie.
Dine forældre blev aldrig gift.
Efter din mor tog dig, mødte din far Margot.
De var meget lykkelige,
og de fik to smukke drenge, Dieter og Rolf.
Jeg forstår.
Hvor er de nu?
De blev dræbt i et allieret bombadement udenfor Hannover.
Var der andre? Eller er jeg den eneste, han har tilbage?
Det er ikke noget, jeg kan svare på.
Du skulle spørge Reichsministeren.
-Julia? -Helen, hej.
Jeg ville blot sige mange tak for at have været til middag.
Jeg nød det meget.
Det er sødt af dig, at komme hele vejen.
Du kunne bare have ringet.
Jeg ville give dig dem her.
Det er meget venligt.
Undskyld, jeg kommer på et dårlig tidspunkt.
Det er bare bridgeklubben.
Bridge? Jeg har altid ønsket at lære det.
Måske kunne du lære mig det en dag.
Pigerne ville elske at sige hej.
-Hvorfor kommer du ikke indenfor? -Okay.
Tak.
Piger, det er frøken Julia Mills.
Fru Alice Adler.
Jeg beklager dit tab.
Fru Mary Dawson og fru Lucy Collins.
Hej.
-Undskyld, jeg afbryder jeres spil. -Åh, vær ikke fjollet.
Pigerne prøver blot at få mig til at tænke på noget andet.
-En kop kaffe, søde? -Ja, tak.
Okay.
Julia vil gerne lære at spille.
Hun er lige flyttet hertil vestfra, Seattle.
Spiller de ikke bridge Stillehavsstaterne mere?
Vi spiller mahjong.
Japanerne fik vel jer til at opgive alt,
da de marcherede ind.
Mellem det og deres vrangforestilling af overlegenhed.
Hvordan kunne du klare det?
Det ved jeg ikke. Jeg levede vel bare med det.
Hvis du kalder det at leve.
Det viser sig, jeg havde ret med Marjorys barnepige.
Pigen var genetisk en semit.
Forstil jer, at sådan nogen har adgang til børn.
Med det og de genetiske defekter, der skulle være en obligatorisk screening.
Det plejede Gerry at sige.
-Blev hun meldt? -Selvfølgelig.
Jeg kunne ikke have levet med mig selv, hvis jeg ikke havde sagt noget.
Din tur.
Din tur, søde.
-Er du okay? -Ja, selvfølgelig. Jeg har det fint.
Du har vel set alle mulige ting.
Japanerne er meget slappe med deres racelove, hører jeg.
Tja...
Jeg kan godt forstå, du er ugift, frøken Mills.
Uden omhyggelig regulering af genetisk renhed,
kunne man jo blive gift med hvem som helst.
Vær ikke tåbelig, Lucy, det ville man vide.
Hvordan?
Fordi de har bestemte træk.
Men hvordan...
Jeg beklager.
-Jeg ved ikke, hvordan det skete. -Det er i orden.
-Lad mig finde en klud. -Her.
-Jeg skal gøre nok ordne det. -Det er okay.
Jeg var ikke sikker på, du ville komme.
Det lød vigtigt. Hvad er der galt?
Endnu et skænderi med din far?
Den måde vi mødtes på, det var ikke et tilfælde, var det?
Min far sendte dig for at overbevise mig om at blive.
Er det derfor du har bedt mig komme?
Nej, jeg ville bare vide det.
Fordi nok folk har løjet for mig.
Okay.
Ja, din far spurgte mig, om jeg ville snakke med dig.
Er det sådan du har råd til din fine bil?
Og dit fine tøj? At gøre det, magtfulde mænd vil have dig til?
Hvad end du har med din far, så skyld ikke skylden på mig.
Vær vred på ham.
Du ved intet om mig.
Vent et øjeblik. Bare vent.
Du har ret.
Kan vi ikke bare starte forfra?
Og være ærlige overfor hinanden?
Hej. Jeg er Nicole.
Jeg er Joe. En fornøjelse at møde dig.
Kan du ikke få mig ud herfra?
Sæt dig ind.
Joseph!
Stop!
Joseph!
Kommer det af?
Det betyder intet.
Det var en donation.
Jeg havde ikke meget, da jeg flyttede hertil.
-Nu har jeg det endnu værre. -Var ikke fjollet. Det er okay.
Men jeg må dog sige, at din kjole er meget smuk.
Tak.
Det er den, er den ikke?
Jeg kunne ikke tro, så godt jeg passede den.
Selv jeg kan se det, og jeg ved intet om mode.
John kunne godt have advaret mig, om at I er sådan en gruppe moderigtige kvinder.
Hvordan kender du præcis familien?
En fælles ven.
John og Helen har været så flinke mod mig.
Han er fremragende.
Og hun bare giver og giver.
Det kommer ikke af.
Hvorfor lader du ikke mig bytte den?
Nej, det behøver du ikke gøre.
Men jeg vil gerne.
Okay.
Jeg elsker den måde, lyset falder på bladene.
Det minder mig om, at når jeg tror det er så vigtigt,
så er træerne lige glade.
Snakkede din mor nogensinde om fædrelandet?
Min mor?
Nej, hun talte aldrig om fortiden.
Hun sagde, det var usundt.
At jeg skulle fokusere på fremtiden.
Du behøver ikke snakke om det, hvis du ikke vil.
I går fandt jeg ud af, jeg er en bastard.
Du beviste det i morges.
Min mor løj for mig.
Min far forlod os ikke.
Hun tog mig væk fra ham.
Det er jeg ked af, Joe.
Jeg er Lebensborn.
Skræmmer det dig?
Skulle det det?
Velkommen i klubben.
Vent.
Vent. Du er...
Vi er ikke...
Nej.
Ville jeg så have kysset dig sådan?
-Det ved jeg ikke. -Bare rolig.
At være Lebensborn er ikke det værste i verden.
Virkelig?
At finde ud af, du er resultatet af et avlsprogram?
Vi havde intet valg, hvordan vi blev født.
Hushjælpen, Silvia, ser på mig, som om jeg er...
En udvalgt?
Vores forældres generation havde nogen mærkelige ideer.
Ser jeg speciel ud for dig?
Nej, overhovedet ikke. Du er komplet kedelig.
Den eneste ting, der er specielt ved mig, er,
jeg nægter at lade min far få mig gift med en fortidslevning.
Jeg vil selv bestemme, hvad jeg vil med mit liv og min fremtid, mange tak.
Så...
Har du fået nok?
Overhovedet ikke.
Jeg skulle faktisk være et sted,
hvorfor kommer du ikke med?
Det kunne være det, du behøver.
Hvad er det?
En anden form for plads.
Den nærmeste telefon. Hurtigt...
Vi har en prioritetsbesked fra San Francisco station.
Vores agenter tror, de har lokaliseret det seneste sted for den store fæstning.
Hvor sent?
En lade, der blev brændt ned inden for de sidste 24 timer.
Og det viser sig at branden ødelagde et stort antal film. Hundredvis.
Det er meget uheldigt.
Vores agenter fortsætter søgningen af området.
Mind vores Yakuza venner om de nøjagtige betalingsbetingelser.
-Jeg vil have den store fæstning i live. -Javel, hr.
Erich. Hvordan går det? Hvordan har din mor det?
Vi har det begge godt, fru...
Helen. Tak.
En fornøjelse at se dig her.
Vi havde aftalt at mødes, men jeg tror ikke, vi havde aftalt en tid.
Det ville passe mig godt, hvis det også er det for dig, selvfølgelig.
Jeg vil have Standartenführers afvente yderligere ordrer.
Ingen opringninger, Erich.
John...
Kunne det ikke vente, til jeg kom hjem?
Han skal ikke med, John.
Det vil jeg ikke tillade.
Jeg holder vejret, hver gang Thomas går ud af døren,
til han kommer hjem igen.
-Vil du lade ham tage til Sydamerika? -Helen.
De vil finde ud af det, og du ved, hvad det betyder.
Okay.
Sid ned. Helen, sid venligst ned.
Vi lader ham tage afsted.
Thomas vil flyve til Buenos Aires, okay?
Og derfra,
vil han rejse for at møde de andre på hans ekspedition,
men han vil aldrig nå til mødepunktet,
for et sted ved foden af Andesbjergene
vil han blive kidnappet af semitter.
Du gjorde det.
Det vil se ud, for resten af verden,
som en terrorhandling på et berømt mål, men Thomas, han vil have det fint.
Han vil være i sikkerhed.
I Sydamerika?
Han kunne overlever i årtier, Helen.
På denne måde vil han have det godt,
han vil være i sikkerhed, og ingen vil være i stand til at nå ham.
Hvordan kan du være sikker på det?
Fordi jeg personligt vil stå for eftersøgningen af ham og hans kidnappere.
Dig, du vil selvfølgelig have mistet, som jeg.
Og offentligt vil vi aldrig opgive at få vores søn hjem.
Men i sidste ende, Helen,
vil det mislykkes.
Hvis du
har andre spørgsmål, så stil dem nu.
For jeg er bange for, at når du går ud af den dør,
så kan vi aldrig snakke om det igen.
Vil jeg nogensinde få ham at se igen?
Måske. En dag.
Når og hvis det er sikkert.
Det er den eneste måde, Helen.
KRIG OM CUBA?
SIDSTE NYT J.F.K. taler til nationen i aften
Må få minderne frem.
-Undskyld, "minder"? -Du er Noris far, ikke?
-Jo. -Jeg er Jimmy.
Hej.
Du kunne ikke have været der,
i Japan, da de smed de store?
-"De store"? -Hiroshima? Nagasaki?
Jeg har set billeder.
Frygteligt, ikke? Hvad vi gør mod hinanden.
Menneskerne, mener jeg.
Ja.
-Undskyld mig. -Selvfølgelig.
Du kan holde en pause...
MENNESKERETTIGHEDER FØRST FORBYD BOMBEN
Okay.
-Hej. Hvad synes du? -Den kan jeg godt lide.
Den er god.
-Skat, hvad laver du? -Ja, jeg tror, vi er ved at være der.
-Jeg tror, vi er ved at være der. -Disse her er vist tørre.
Okay.
Også den, du kan hænge den op.
Lige om lidt. Her, du får denne her.
Har alle, hvad de behøver?
FRED ELLER dø VI BLEV SKABT LIGE
Hey, George, tager du dem her?
Ja, selvfølgelig.
Her, de ser flotte ud.
Vær sød...
Skab ingen problemer.
Nori vil ikke have, du er i nærheden af ham.
Men hvorfor?
Hvad sker der?
Skat, vi er ved at løbe tør for plakatkort og hæfteklammer.
Kunne du ikke, sammen med din far, hente nogen i butikken?
Så er du sød.
Vil du med på indkøb, far?
Disse er fra Frankfurt. En fransk designer, selvfølgelig.
Du kan sig, hvad du vil, men de kender de har de kvindelige former.
Jeg er vild med paletten i år. Så chic, synes du ikke?
Jo, den er fin.
Det er den specielle kollektion.
Normalt, så ville du ikke kunne se dem, men du er jo med mig.
Jeg har læst, Riget giver ens godtgørelse til tøj til alle?
Ja, men ikke alle vil deltage i formelle begivenheder.
Min mand Henry kontrollere tv-netværket her.
Han rapporterer direkte til Reichsminister Goebbels.
Jeg beklager. Jeg skulle nok vide, hvad det betyder.
Henry hjælper
med at bestemme, hvad folk skal tænke.
Eller i det mindste, hvad der kommer med i nyhederne.
Når han siger det, så er det, det samme.
Lad os prøve bagved.
Den viser den flotte talje.
Og jeg vil prøve den med blomsterdesignet.
Hvor længe har du været gift med Henry?
Fem lykkelige år.
Vær ikke bekymret.
Med dit udseende, så sker det også snart for dig.
Nej, jeg er...
Det er din plan, ikke?
At hygge sammen med Smiths, få dem til at gifte dig bort med en vigtig en?
Jeg driller.
-Lad os prøve dem her. -Okay.
Wauw, den klæder dig flot.
Den passer perfekt.
Kom her.
Se. Vi kunne være søstre.
Bekymr dig ikke, det er min omgang.
-Skriv dem til hr. Collins. -Selvfølgelig.
Tak, Lucy.
Hvem er de folk?
Rigets fremtid.
-Vent, de er ikke alle... -Lebensborn?
Jo, nogen af dem.
Det vil du kunne se efter solen går ned.
Vi skinner i mørket.
Kom med.
Jeg tror, tiden er inde til du skal opleve en rigtigt Berliner fest.
Roligt nu, Joe.
Vi kan ikke være fulde og nyde turen samtidig.
Har du medbragt det?
Selvfølgelig har jeg det.
Vær nu sød.
Joe, det er Hans. Hans, det er Joe.
-En fornøjelse at hilse på dig. -Ja. Heusmanns søn.
Har du været ude med Nicole?
Godt, så har du overstået den fysiske del.
Undskyld, hvad?
Det udenfor, ydersiden.
Naturens skønne, som man ikke kan gøre perfekt,
fordi det er den allerede.
Monika, skræm nu ikke vores gæst væk.
Er du bange?
For det drejer sig om den indre verden,
at vores personlige rige er dybere, mørkere, kaotisk.
Jeg aner ikke, hvad du snakker om.
Det er en miljømæssig ting, Joe.
Det skal du ikke bekymre dig om.
Men selvfølgelig er det det.
Miljøet er alles sag.
Din fars projekt, Atlantropa?
Det bliver ført frem som et økonomisk mirakel,
men det er en vederstyggelighed.
Hvordan kan det at lave en dæmning i Middelhavet være godt for Riget?
Det ved jeg ikke, Hans.
Jeg ved intet om det.
Det vil have en katastrofisk betydning på Jorden.
Vores planet vil betale en høj pris.
Ja, og det vil I to også, hvis vi skal høre et politisk foredrag.
Kom med, lad os finde den perfekt plads.
Hvis de kommer ned fra deres høje heste, så kan de slutte sig til os.
Har du har erfaring med stoffer?
Hvilke slags stoffer?
Lyserginsyre.
-Har du prøvet det? -Det ville du kunne huske.
En af min fars bedste produkter.
Han forsyner kun militæret, men jeg har mine forbindelser.
Vores forældres generation bruger det til tankekontrol.
Afhøring af fanger, for eksempel.
Men vi bruger det til tankeudvidelse.
Som du vil få at se.
Intet pres. Du kan springe over, Joe.
Du ser ud, som om du er åben, men
hvis du ikke er klar til at udforske det indre...
Det dybere, mørkere, kaotiske.
Det sagde du allerede.
Du kan stole på mig, Joe.
Jeg vil være her for dig, hele tiden.
De opfører sig, som var det verdens ende.
Det kunne det være.
Frygt skal aldrig stoles på.
Far, ved du, hvem der sætter deres lid til ting som
røllikestilke og I Ching?
Det er folk, som ikke vil tage ansvar
for deres valg.
Du tager fejl.
Jeg tager ansvar.
Du må lade mor fortsætte sit liv.
Du skal skrive under på dokumenterne.
Det skal du ikke blande dig i.
Mor er for venlig, til selv at sige det.
For
japansk.
Du er japaner!
Jeg blev født der, men nu er jeg amerikaner.
Ja,
det er du.
Hvor længe har du kendt John?
Ikke så længe.
-Værsgo. -Åh, tak.
Så flot, er han ikke?
Vær ikke bange, det synes vi alle.
Og Helen har ingen problemer med at høre det.
Hun ved, hvad hun har.
Hvem sagde du, der introducerede dig?
En af mine venner arbejdede for ham.
Joe Blake?
Ven, eller ven?
Vi skal nu bare finde en til dig, som er passende glamourøs,
så du kan have din fine nye kjole på.
Tak igen, Lucy.
Hvad er der?
Lucy, er du okay?
Alt er normalt.
Det er problemet.
Endnu en måned, og ingen baby.
De ting tager åbenbart tid.
Vi har prøvet i tre år.
Du skulle se den måde, Henry ser på mig nu.
Han er skuffet.
Lucy, det gør mig ondt.
Det er min skyld.
Det må det være.
Men jeg er bange for at tage testen.
Henrys karriere kunne være over.
Der er noget galt med mig.
Noget er i stykker.
Nej.
Der er andre mere vigtige ting i verden.
Ikke i Riget.
Moderskabet er alt.
Japanerne har en filosofi, de kalder "kintsugi."
De tager stykkerne af noget, der er gået itu,
og sætter dem sammen med guld.
Det uperfekte kan være smukt, Lucy.
Du fortæller det ikke til Helen?
Eller de andre?
Selvfølgelig ikke.
Jeg kan stole på dig, ikke?
Selvfølgelig. Kom med.
Nicole.
Hans.
Juliana?
Det er virkelig dig.
Alt er vel, Joe.
Det gør mig ondt.
Jeg er ked af at have dræbt dem.
-Det ville jeg ikke. -Det ved jeg.
-Jeg slog også dig ihjel. -Nej.
Det er okay.
Jeg er i live.
Som dig.
Hvor gik hun...
Du, hen?
Jeg er også død.
I live, død, vi er blot en støvsky Vi blæser af sted med vinden.
Det gør ingen forskel. Vi gør ingen forskel.
Død eller levende er det samme.
Det er det smukke, Joe.
Nej.
Du reddede mit liv.
Fortæl mig, det betyder noget.
Selvfølgelig gør det det, Joe.
Det betyder, du skal få det til at betyde noget.
Du hvilede dig. Det er godt.
Ja, det gjorde jeg.
Jeg tror, jeg må af sted.
Er der et problem?
Kom Hans for at se os i aftes?
Bekymr dig ikke om ham.
Selv hvis han gjorde, så havde han travlt med Monika.
Monika kan lide dig. Hende kan du også få.
Jeg vil ikke have Monika.
Nu er jeg klar til at møde min far.
Godt.
Der er nylige hjulspor...
...der og der.
De skal fotograferes omgående.
Sergent, et vidne sagde, vi ikke er de første
japanere, som kom i dag.
Jeg har ondt af hende.
Husk på, hun er nazist.
Det ved jeg. Det havde jeg ikke regnet med.
Hvad med dig? Vil du have børn?
Hvorfor spørger du?
Din mor fortalte, du var som en mor for Trudy.
Så efter hende.
Mor var der ikke hele tiden, så for det meste, var vi kun os to.
Trudy havde den bedste fantasi.
Så længe jeg kunne gøre det til en historie eller et spil,
var hun ikke bange for noget.
Jeg plejede at sige, hvis vi vinkede til de japanske bombefly,
så ville de flyve videre, og lad os være i fred.
Og der ville ingen bomber falde, så længe vi bare sang.
Vi sang på vejen til beskyttelsesrummet Follow the Yellow Brick Road.
Du minder mig om hende.
Var det dig, der fik hende ind i Modstandsbevægelsen?
Det var hendes kæreste.
Men jeg introducerede hende til Randall,
så det er min skyld.
Det ved jeg ikke.
Når Trudy besluttede sig for noget,
så kunne man ikke snakke hende fra det.
Du skal ikke give dig selv skylden.
Tak for det.
Da hun fandt dig, sagde hun noget om en udvej?
Hvad?
Blot noget, jeg kan huske, en af de sidste gange vi snakkede sammen.
Hun sagde, hun havde fundet svaret på alt,
og at hun havde fundet en udvej.
Tror du, hun vidste, hun skulle dø?
Det var ikke det, hun mente.
Er du sikker?
Hvordan gik skolen?
Okay. Tak.
Du er for gammel til at surmule, Thomas.
Undskyld, far. Det er bare...
Jeg ville fortælle alle, jeg var blevet valgt til ekspeditionen.
-Du ville prale. -Nej.
Okay, måske lidt.
Især til ham den rapmundede, Barker.
Men det gjorde jeg ikke.
Jeg tænkte det igennem, og jeg sagde ikke noget.
Da jeg jo ikke ved, om jeg får lov.
Det er meget klogt tænkt.
Så,
du sagde, vi skal snakke om det i aften.
Nej, jeg sagde, vi vil snakke om det senere.
Så,
hvornår er det?
Det er uspecificeret. Det er det gode ved det.
Tale om det gode...
De vil i hvert fald lære at dække et pænt bord, hvis ikke andet,
i Sydamerika.
I siger...
I siger, jeg kan tage af sted?
Vi lader dig tage med.
I er bare de bedste.
Don Nobusuke Tagomi Den ottende april 1962
Den tysk-franske krig
I aften beder jeg formand Khrusjtjov
om at stoppe og fjerne denne hemmelige, hensynsløse,
og provokerende trussel til verdens freden
og stabilisere en forbindelse mellem vores to nationer.
Jeg beder ham ydermere om at forlade denne kurs af verdensdominans,
og slutte sig til en historisk indsats
for at ende dette farefulde våbenkapløb og ændre den menneskets historie.
Han har nu muligheden til at få verden tilbage fra ødelæggelsens dyb.
Ved at fjerne de våben fra Cuba,
ved at afstå enhver handling, som vil udvide eller uddybe den nuværende krise,
og så ved at deltage og søge efter fredelige og varige løsninger.
Mine kære medborgere,
I skal vide, det er en svær
og farlig opgave, som vi prøver at løse.
Ingen kan præcist forudse,
hvilken vej det vil gå eller prisen eller hvor mange ofrer, den vil koste.
Mange måneder, hvor både vores tålmodighed og vores vilje vil komme på prøve,
måneder, hvor mange trusler og opsigelser
vil holde os opmærksomme på vores farer.
Men den største farer af dem alle, er, ikke at gøre noget.
Vores mål er ikke magtens sejr, men retfærdiggørelsen af det rette.
Ikke fred på bekostning af frihed, men både fred og frihed,
her på denne halvkugle, og forhåbentlig, i hele verden.
Med Guds vilje vil det mål blive nået.