Da jeg var barn, var min planet Krypton døende.
Jeg blev sendt til Jorden for at beskytte min fætter.
Mit fartøj kom væk fra kursen,
og da jeg endelig kom hertil,
var min fætter vokset op og blevet til Superman.
Jeg skjulte mine kræfter,
indtil for nylig hvor en ulykke tvang mig til at afsløre mig for verden.
For de fleste mennesker er jeg en assistent hos Catco Worldwide Media.
Men hemmeligt arbejder jeg sammen med min adoptivsøster for DEO
for at beskytte min by fra fremmede væsener
og alle andre, der vil ødelægge den.
Jeg er Supergirl.
Tidligere i Supergirl...
Alle disse computere og våben, de er intet mod dig.
Jeg kan ikke bruge mine kræfter. Det er for risikabelt.
Jo længere jeg er Hank Henshaw, jo mindre ser jeg, hvad jeg har mistet.
Jeg er forelsket i dig.
Jeg vil ikke have, at tingene ændrer sig.
Hvem er A. Foster, frk. Grant?
Adam Foster er min søn.
Ikke at være der for Adam er det, jeg fortryder mest.
Vi begår alle fejl og fortryder ting i vores fortid,
ting, vi ønsker, vi kunne tage tilbage Og ændre...
Min største anger er, at jeg ikke var der for dig.
Jeg ved, at mine valg har såret dig
på måder, jeg aldrig kan forstå.
Men hvis du er villig,
vil jeg gerne prøve at råde bod på det mellem os.
Det bliver ikke let.
Det er de vigtige ting aldrig.
Hjælp! En eller anden!
Men livet er kort.
Og når alt er sagt og gjort
er intet vigtigere end familie.
Al min kærlighed, mor.
FLAMMER AT BEKÆMPE
- Hvor satte du af dem? - Ved en sø uden ild.
Hvad skete der med din selvtillid efter redningen?
Taler Winn stadig ikke til dig?
Gid, han aldrig havde kysset mig. Gid, jeg aldrig havde såret ham.
Jeg savner min bedste ven, Alex.
- Bare giv ham plads og tid. - Jeg hader plads og tid.
Hej. Er frk. Grants kaffe klar?
- Undskyld. - Undskyld mig?
Jeg sagde undskyld. At du må arbejde for frk. Grant.
Jeg hører, hun er svær at håndtere.
Et ry, hun stolt efterlever.
Er hun virkelig så slem, som alle siger?
Du ved, spyr ild. Æder babyer.
Frk. Grant er hård, men hun er fantastisk.
Ikke kun til sit job, men som person.
Hun er ret sej.
Har hun betalt dig for at sige det?
Nej.
Måske møder du hende en dag og danner din egen mening
fremfor at lytte til rygter.
Hun er heldig at have dig.
Jeg tror, latten er klar.
Du må hellere løbe.
Tak.
Sig, at du indså, at han flirtede med dig.
Nej. Det ville jeg ikke kalde flirting.
- Han var bare venlig. - Du er håbløs.
National Citys politi forventer store folkemængder
til senator Miranda Cranes forsamling mod rumvæsner i eftermiddag...
DEO-pligten kalder.
- Winn, hej. - Hej.
- Hvor skal du hen? Ned? - Bare lad være.
Hav en god dag, Kara.
Miranda Crane er i byen.
Hun er en lynafleder for snæversynede, hippier og rumvæsner,
og ja, det er den rækkefølge, jeg afskyr dem i.
Vores toprapporter har begået den fejl droppe Catco
for en bedre løn ved Vanity Fair.
Hans undergang vil være hurtig og nådesløs takket være Lucy,
der vil aflevere en stævning til ham ved dagens udgang.
- Det er ikke sådan, det fungerer... - Ved dagens udgang.
I mellemtiden må nogen tage til forsamlingen. Ker-rah,
lav en liste over de ledige.
Det kan jeg gøre.
- Du har layouts at lave. Ker-rah. - Frk. Grant...
Jeg kan undvære en time.
Med al respekt, så er jeg den mest erfarne fotojournalist, du har.
Og min med min forbindelse til et berømt rumvæsen, kan jeg måske
få et godt citat fra senator Crane.
Du har bare at få et citat, der vil fornærme stort set alle.
Det var alt.
Frk. Grant...
Hader du snæversynede mere end rumvæsen, hvorfor giver du så senator Crane
så meget opmærksomhed? Hun er skrækkelig.
Fordi, Ker-rah, mens snæversynede altid vinder guld på podiet
for min foragt, er gider de fremragende onlinetrafik.
Og jo mere de taler, jo mere saboterer de sig selv.
Det er en magisk implosion, der sker for øjnene af os...
- Hvem er på mit kontor? - Jeg ringer til vagten.
Nej.
Lad være.
Adam?
Hej.
Jeg...
Er ked af at dukke op, mens du arbejder.
Det...
Det er slet ikke et problem.
Er du okay?
Hvorfor? Hvorfor i dag?
Jeg fik dit brev.
Mit brev.
Selvfølgelig.
Jeg er så glad for, at du er her.
Tak, fordi du tog kontakt.
Der er bare så meget at sige.
Men jeg har en million ting, jeg skal nå lige nu.
Ja, det tænkte jeg nok.
Jeg er i byen et par dage.
- Er du ledig til at spise middag? - Jeg gør mig ledig.
Tak.
Bed din heppekorsleder e-maile mig.
Ker-rah!
Hvad har du gjort?
Du har skrevet mange breve og så smidt dem væk.
I sidste uge smed du et...
Jeg vil ikke sige efter mit hoved, men i retning af mig, og så læste jeg det,
så det var til Adam, og måske...
Jeg gjorde det færdigt for dig.
Jeg ved det.
Jeg ved, det er slemt. Jeg troede ikke, han ville dukke op.
Hvem har bedt dig tro? Du skrev til min søn.
Gå så med dig. Du er fyret.
Jeg prøvede bare at hjælpe. Du ved, min mor døde.
Jeg får ikke endnu en chance med hende.
Det skal ikke ske for dig og Adam.
Du gik over grænsen, Ker-rah. Du kender ham ikke.
Det gør jeg heller ikke. Jeg så ham sidst som spæd,
da hans far flyttede tværs over landet med ham.
- Jeg sagde... - Du sagde,
at miste Adam var dit livs største anger.
Frk. Grant, jeg har kendt dig længe nu.
Og du ville aldrig have sendt det brev.
Og endnu et år, hvor du savnede ham, ville gå sådan.
Jeg er ked af det.
Nogle gange er det lettere at se fortiden i øjnene med lidt hjælp.
Hvilket sentimentalt fis skrev du til ham?
Det er faktisk ikke skrækkeligt.
Han kom trods alt.
Han er her.
Gud, han er her.
Skal jeg bestille bord til middag, eller er jeg fyret?
Bestil et bord.
Og Ker-rah?
Jeg vil gøre dit liv til et helvede.
Det er det værd. Det er familien altid.
Tak. Tak, fordi I kom.
Rumvæsner.
Udenjordiske. Ikke-mennesker.
Om de bærer en rød kappe eller ej,
er de en trussel mod dette land, vores frihed og vores liv.
Begyndende i dag må vi have løsninger.
Perimeteren er fri.
Prøv igen.
Vi må vide, hvor de bor,
hvad de laver, og hvem de æder.
Og vigtigst af alt må vi holde dem fra at lande i vores land.
Hvis vi skal bygge en kuppel, så lad os bygge en kuppel.
Det er på tide at holde op med at tale og begynde at handle.
Uhyrerne kommer efter jeres familier.
- Væk! - Ned med jer alle sammen!
Væk!
Hank...
Det er Supergirl.
Forsigtig.
- Hvor blev det af? - Det ved jeg ikke. Det var her lige.
Supergirl, har du visuel kontakt?
- Er det dernede? - Nej.
Hvad det end er, er det væk.
Transporter senator Crane til hovedkvarteret straks.
Hvad var det?
Et væsen, der ikke efterlader overlevende.
Hun må væk, før det kommer tilbage.
- Hvad gjorde det? - Intet. Jeg er okay.
Nej, du er ikke. Du frøs...
Hørte du mig sige, at hun må til hovedkvarteret?
- Hank. - Det er yderst vigtigt...
Hank!
Hvad helvede er det sket med dig?
Det skal jeg sige dig.
I har kvajet jer gevaldigt.
Og jeg vil ikke holdes her.
Fru senator, det er for din beskyttelse.
Jeg ved, din ven Sam Lane taler grimt om DEO,
men vier her for at hjælpe.
Generalen sagde, at trods din snak om at overvåge rumvæsner,
er du den første, der lukker dem ind ad døren.
Du glemmer vel den del, hvor jeg reddede dit skind.
Du kunne lige så godt have planlagt det lille stunt.
Typisk rumvæsner.
Undskyld mig?
I er alle ens.
Modbydelige insekter, der kommer kravlende fra jeres syge,
afsides planeter for at suge vores ressourcer til jer.
Bedøvende. Det var så lidt.
Mit hold og jeg overvåger din karriere.
Vi holder dig opdateret.
- Jeg har sagt, jeg ikke bliver. - Fru senator!
Så længe det er derude, er du herinde.
Nyd dit ophold hos DEO.
- Jeg burde have ladet det æde hende. - Det sker måske stadig.
Er du klar til at fortælle alt?
Vi leder efter en hvid marsboer.
- Er den som dig? - Den er intet som mig.
Det væsen og dens art slagtede de grønne marsboere.
De hvide marsboere kom fra under planetens overflade.
De medbragte ild fra planetens indre.
Og de brændte os alle.
- Gud, J'onn. Det er jeg ked af. - Vær ikke det.
At vide, hvad vi kæmper imod, kan måske redde vores liv.
Dette væsen tilhører en race, der er stålsat på at dræbe mig og mine.
Det vender tilbage.
- Men det angreb senatoren... - Tag ikke fejl...
Jeg ledte det til National City.
Som marsboere deler vi ikke kun evnen til at skifte form, vi er forbundet.
Hvis jeg tager min sande form eller søger efter det med mine tanker, ved det det.
Det fornemmede mig, da jeg brugte mine kræfter på Maxwell Lord.
Det angreb forsamlingen for at lokke mig frem.
Og så skræmte jeg det væk.
Heldigvis.
For jeg kunne ikke bekæmpe det i dag.
- Jeg kunne ikke røre mig. - Du kan du næste gang.
Vi finder det.
I mellemtiden holder vi senator Crane her.
Det er det sikreste sted.
Jeg må bede dig om noget.
Det burde være mig, der møder det.
Men afslører jeg mig, slutter mit liv som Hank Henshaw.
Og hvis Hank er væk, overtager general Lane DEO.
- Og det ved du, hvad betyder. - Du har hjulpet mig mange gange.
Jeg klarer den. Jeg finder det.
Din stamcelle-ansigtsbehandling er bekræftet.
Philip er hos dig klokken syv.
En lille påmindelse, han har flere ansigtstatoveringer,
- så ring ikke 112 denne gang. - Noget andet?
Din bil holder klar til at køre dig til middag med Adam.
Hvordan har du det?
Det er længe siden, du har...
Ker-rah, hold kæft.
Jeg har holdt enemøder
med de mest indflydelsesrige og magtfulde mennesker i verden.
Men det er ikke et interview. Det er din søn.
Og til tider kan du være lidt...
Det er bare, når du taler til ham,
bør dine ord komme fra hjertet.
Havde jeg chancen for at tale med min mor, ville jeg spørges...
Om jeg er lykkelig.
Hun skulle fortælle, hvorfor hun træf de valg, hun træf.
Og hvis hun kunne gøre det om,
hvad ville hun så gøre anderledes?
Mest af alt ville jeg have, at hun var ærlig.
Jeg har hånderet Putin, pave Francis og Taylor Swift.
Det her er Adam. Jeg klarer den.
Jeg glemmer aldrig, en fest med Bill Gates,
hvor jeg sagde:
"Bill, folk vil læse nyheder på små, tynde skærme,
"som de kan holde i hånden," og selvfølgelig kvajede han sig.
Og hvor mange tusind millioner har Lord Technologies lavet af dem?
Hvad har du ellers opfundet, Cat?
Jeg forstår. Nok om mig.
Jeg vil vide mere om dig.
Hvad vil du vide?
Hvordan går det på Cornell?
- Har du din kandidat... - Jeg holdt op.
Du ved...
Nogle af nationens største tænkere har aldrig færdiggjort college.
Jeg husker mit første år, endeløse forelæsninger,
og jeg tænkte, jeg ville lære mere i praksis.
Så det gjorde jeg. Jeg fik min første praktikplads ved Daily Planet.
Kom du til middag, så du kunne tale om dig selv?
Selvfølgelig ikke.
Skrev du overhovedet det brev?
Ja.
Efter jeg havde læst det, troede jeg, du ville have, at tingene var anderledes.
- Du prøver slet ikke. - Hvad skal jeg sige?
At du er ked af det.
Jeg er ked af det.
Jeg ville gerne have været der.
Men du må forstå, at jeg ikke havde været en god mor.
- Jeg var ikke klar. - Jeg forstår.
Det handler om dig.
Det har altid handlet om dig.
Tak for middagen, Cat.
James, de billeder er fantastiske.
Tak.
Nærdødsoplevelser giver mig lyst til at tage billeder, så...
Kan du se noget?
Nej. Intet unormalt.
Udover et hvidt uhyre fra Mars.
- Hvis du skal hjem, er det okay. - Jeg sagde, jeg ville komme sent, så...
Se her.
Hvad er det, et blus? Eller genskin?
Det tænkte jeg også, indtil...
Se der.
Gløder hendes øjne sådan på alle billederne?
Nej. Kun efter du reddede hende.
Tak. Det har været en lang dag.
Noget siger mig, den langt fra er forbi.
Noget nyt om uhyret?
Supergirl vil nådigst finde angriberen personligt,
til stor fare for sig selv, må jeg tilføje.
Når hun fanger det, er du i sikkerhed derude.
Hvorfor tror du, jeg er i sikkerhed her?
Hvad antyder du, senator?
Ikke andet end hvisken i Washington om, at du må rydde ud.
At Supergirl ikke er det eneste rumvæsen i DEO.
Du har en muldvarp, Henshaw.
Jeg håber ikke, det støder dig, hvis jeg kalder dig paranoid, frue.
Jeg ville ikke være den første.
Nogle rumvæsner kan ligne enhver.
Vi har måske ikke meget til fælles, men ingen af os synes vist
om tanken om en rumvæsenspion inden for dine mure.
Og hvis det blev offentligt kendt, ville det være pinligt for dig.
Hvorfor fornemmer jeg, at du har et forslag?
Foretag en stille, intern efterforskning.
Jeg er sikker på, at du kan finde et rumvæsen.
Tro mig, frue.
Din tid er bedre brugt på det amerikanske folk
end disse tegneserietanker.
Fint. Så spil dum. Lad muldvarpen boltre sig,
ligesom du slap en hvid marsboer boltre sig i det fri.
Men når du bliver fældet indefra, så husk dette.
Du blev advaret.
Kara, fandt du noget?
Jeg tror, marsboeren skiftede form til senator Crane.
Så den ægte senator er måske stadig i fare et sted.
- Godt at vide. - Jeg er på vej.
Skynd dig.
Det er i din bedste interesse at finde den rumvæsen-overløber i en fart.
Hele din operation er blevet sat i fare.
Der er ingen skjulte rumvæsner her.
Er du helt sikker på det, direktør Henshaw?
Gid, jeg kunne sige ja.
Jeg sagde ikke, det var en hvid marsboer.
Du er klogere, end jeg troede.
Spred jer!
Kara.
Jeg sætter efter det. Du bliver her. Hank har brug for dig.
Alex, det er flygtet. Igen.
Jeg arbejder på en plan med Hank. Hold øjnene åbne.
- Er alt i orden, frk. Grant? - Nej, du må komme til kontoret...
Nu.
Hank.
- J'onn... - Jeg burde have vidst det.
Det er ikke din skyld.
Havde jeg ikke presset dig til at bruge dine kræfter, var det ikke sket.
Men det gjorde det. Og nu er medlemmer af mit hold døde.
Det er min krig, ikke Jordens.
Ikke længere.
Du er ikke alene i dette.
Jeg er ked af, hvad der skete med din planet.
Jeg kan ikke forestille mig, hvordan det føles.
Men sammen vil vi beskytte den her.
Det var ikke kun min planet...
Vi kæmpede imod. Vi var vant til krig.
Men ikke sådan.
De hvide marsboere havde knoklet under jorden
og bygget våben.
Ildfælder.
Deres teknologi overvældede os. Der var ingen ære i deres kamp.
De gennede os sammen i lejre.
Jeg svor, at uanset hvad måtte jeg beskytte min familie.
Vi ville overleve.
Men da vi kom gennem portene...
Tog de kvinderne og børnene.
Mænd blev tvunget til arbejde.
Nej!
De andre røg i ovnen.
Min kone og døtre...
Brændt.
Jeg flygtede.
Jeg overlevede.
Til stor skam.
Jeg vil høre min families skrig til den dag, jeg dør.
Se på mig.
J'onn, se på mig.
Der er ingen skam i at overleve.
Hvis din familie var overlevet,
ville du ikke ønske, at de skammede sig.
Men det gjorde de ikke.
Og nu har jeg ladet endnu en af deres slagtere dræbe igen.
Jeg må stoppe det.
Ja, frk. Grant?
Hørte du mig ikke de første ti gange? Hent mig en kamillete.
Undskyld.
Hvis du ikke tager mine opkald, Ker-rah,
foreslår jeg, at du går videre og smider dig ud fra altanen.
Hvordan gik middagen med Adam?
Og så er der det.
Hvorfor forberedte du mig ikke?
Du påtog dig at lokke ham hertil med din sprudlende Danvers-følsomhed,
og så lod du mig gå uforberedt derind?
Han vil aldrig tale med mig igen.
Jeg er ked af, det ikke gik godt.
Han kom ikke for at se mig. Han kom på grund af brevet.
Han kunne lige så vel være kommet for dig.
Jeg ordner det. Det lover jeg.
Kara.
- Adam! Hej. - Hej. Hvad laver du her?
Det handler om din mor.
Vent, skal du aflevere undskyldningschecken?
Ja.
Det er nu, min mor normalt smider penge mod problemet.
Frk. Grant har ikke sendt mig, jeg kom,
fordi jeg aldrig har set din mor sådan.
- Hvordan? - Bange.
- For ikke at få nok retweets? - Nej...
- For at miste dig igen. - Hun har klaret sig fint i 25 år.
Eller også var hun god til at foregive det.
Jeg ved, du tror, din mor er et hjerteløst, narcissistisk uhyre...
- Dine ord. - Det gør jeg også nogle gange.
Men når man når gennem det, er der er inspirerende person bag.
En helt.
Du taler om hende, som var hun Supergirl.
Det er hun på nogle måder.
Nogle gange kræver det ofre at være en helt.
Inderst inde vidste hun altid, at hun måtte gøre noget stort.
Og hvis hun kunne gøre det om igen,
tror jeg ikke hun ville ændre noget udover at forlade dig.
Nej, du skrev brevet.
Hvad?
Nej. Det ville være ulovligt,
og komplet sindssygt, og...
Ja, det var noget, jeg gjorde.
Jeg vidste det. Det forklarer alt.
- Fordi hun er for bange. - For hvad?
Det her.
Jeg ved, det bliver svært at lukke hende ind...
Men du må give hende en chance til.
Ved du, at du burde få en lønforhøjelse?
Er det et ja?
Kun hvis du tager med.
Jeg ved, I begge har meget, I vil sige til hinanden...
Jeg er blevet oplyst om, at jeg har sagt for meget.
Og hvad du mener med det,
på trods af den tone, vi var enige, du ikke skulle bruge,
er, at du måske ikke udtrykte dig så godt til middagen.
Nej, hun udtrykte sig perfekt.
Om og om og om igen...
Og hvad du mener med det, er, at du ønsker, hun fokuserede mere på dig
på grund af alle de år, I har været adskilt.
Bare sig noget til hinanden.
Sig noget ærligt. Selvom det skræmmer jer.
Bare prøv.
Jeg fik aldrig lov til at hænge dine tegninger på køleskabet.
Jeg fik aldrig lov til at fortælle dig historier.
Og jeg fik aldrig lov til at lære dig ikke at være bange for verden.
Og jeg fik aldrig lov til at fortælle,
hvor fantastisk du er.
Jeg fik aldrig lov til at være din mor.
Men jeg er din største fan, Adam.
Og jeg er så ked af, jeg ikke fik set dig vokse op.
- Du ville ikke have mig. - Adam, det er slet ikke fair.
Nej, lad ham tale.
Savnede du mig?
Selvfølgelig savnede jeg dig.
Jeg savnede dig hvert sekund.
Jeg savner dig stadig.
Nej, jeg ville ikke...
Jeg savnede også dig.
Vi ses i morgen, frk. Grant.
Tak.
Jeg er ked af det.
- Men? - Intet men.
Jeg er bare ked af det.
Kan du spore det med dets væv?
Hvis det er i sin egen form, ja.
Okay. Hvad gør vi så nu?
Vi gør ikke noget.
Nej. Nej, det sker ikke.
- Vi fanger det sammen. - Vi fanger det ikke.
- Hvad mener du? - Du ved præcis, hvad jeg mener.
Jeg finder dets hule.
Og når jeg gør, smider jeg min menneskehud.
Jeg vil ikke fryse.
Jeg vil knække det i to og begrave det i det tørre sand.
- Du er ikke morder. - Du kender mig ikke.
Jeg er 317 år gammel.
Jeg kan bære det ansigt, jeg vælger.
Jeg kan tale sprog, din mund ikke kan udforme.
Du ved intet om mig.
- Og ægte senator Crane? - Hun er død.
Det ved du ikke.
Du sagde selv: "Vi vælger ikke, hvem vi beskytter."
Hvis hun er i live, må vi finde hende.
Jeg ved, du tror på ære.
Der er ingen ære i det, du vil gøre.
Det betyder ikke længere noget.
Etage et til seks er fri.
Hun må være her et sted.
Hank, er du okay?
Jeg er i en kloak, Danvers, alt er i orden.
Sig til, hvis du finder noget.
Ikke hvis.
Hjælp! Hjælp mig!
En eller anden!
Jeg ved, du er der. Kom og tag mig.
- Hjælp mig! Jeg er herinde! - Gå, gå.
Senator Crane?
Tak. Gudskelov.
Hank, jeg har senatoren.
Det er umuligt.
Vær rar.
Hun er hos mig.
Alex.
Tilbage.
Vil du vide, hvorfor jeg ikke har dræbt dig?
Jeg er madding.
Men du kan spare dig selv for smerte, hvis du siger,
hvem marsboeren er.
Til helvede med dig. Jeg taler ikke.
Det, du beskytter, er den sidste rest
af et skadedyrsangreb, som mit folk udryddede.
Det er et insekt.
Men du?
Du er end ikke et insekt.
Du er det, ormene æder.
Og halvdelen af dig er fint som madding.
Du vil have mig, ikke hende.
Du har måske ingen sjæl, men vi er telepatisk forbundet.
Jeg har ikke villet bruge det, men du gav mig intet valg.
Vil du have dit menneske tilbage?
Jeg vil have det her afsluttet.
Bevis, at min agent er i live, så kommer jeg.
Din ven vil vide, at du stadig er i live.
Tig ham om at redde dig.
J'onn, lad være.
- Er hun der? - Jeg kan høre hende. Hun er i live.
- Det her ender i aften. - Ørkenen.
Den minder mig om hjemme.
Kom nu, så jeg kan vande jorden med dit blod, J'onn J'onzz.
Eller du kan lade endnu et barn dø.
Hun er i ørkenen. Tag Alex og kom væk.
Jeg lader dig ikke kæmpe alene.
Det skal du. Jeg er færdig.
Færdig med hvad? Det har Alex. Vi må stoppe det.
Det begyndte, fordi det ville dræbe mig.
Min race er væk. Kun jeg er tilbage, lad det tage mig.
Nej, morderen for ikke lov at vinde. Og du får ikke lov at give op.
- Det vil redde Alex. - Vi vælger ikke.
Vi kæmper.
Kara, jeg er træt af at være den sidste.
Træt af at have overlevet. Du, af alle, ved, hvor tungt det er at overleve.
Det gør jeg.
Jeg spørger mig selv hver dag, hvorfor min mor ikke tog med mig.
Nu ved jeg, hun følte sig skyldig.
Hun følte sig ansvarlig for, hvad der skete med Krypton.
Døden må have virket
ærværdig.
Døden er lettere end at rejse sig, når verden er gået til grunde.
Du må rejse dig.
Min vejer slut.
Jeg hjælper Alex, og så slutter jeg mig til mit folk.
Hvor de end er.
Er det det, du ville have?
Løb.
DETTE ER MELLEM OS:
JEG KAN SE DIT SIND:
ALT.
JEG KAN SE DINE BØRN
BRÆNDE:
DU OG DIN ONDE ART
VIL IKKE HVILE, FØR JEG ER VÆK:
OVERGIVER DU DIG?
SEND MIG TIL MIN FAMILIE:
ENDELIG DØR DEN SIDSTE GRØNNE MARSBOER:
Det er forbi, J'onn.
Det er okay.
Hvad laver du?
Undskyld. Men jeg kan ikke lade dig stoppe mig.
J'onn.
J'onn, lyt til mig.
Jeg har mistet alt.
Alle.
Det skaber et hul i hjertet.
Men du må ikke falde i det. Du må flyde det. Du må kæmpe.
Kast ikke bort, hvad du er.
Hvis du gør, vinder den tingest.
Mars' sidste søn dør, selvom du stadig står.
Min art vil komme efter dig, og du vil dø!
De vil komme, og så vil I alle kende til ødelæggelse.
- Er der flere af dig? - Tusinder...
Millioner.
Lad dem komme.
Du gjorde det rette.
Jeg er ked af, du var nødt til det.
Mine døtre hed K'hym og Tanya.
Det er ikke det samme, men...
Enhver mand ville være stolt af at kalde jer sine døtre.
- Så er det nok. - Okay.
Undskyld. Chef.
Du er stille i dag.
Plads og tid.
Jeg ved, at mange af mine støtter
er overrasket over, at jeg reviderer min holdning om anti-rumvæsenloven.
Mens det er vigtigt, at vi er forsigtige,
har vi stadig meget at lære, før vi handler.
Senator, beslutningen kommer efter rumvæsenet til din forsamling.
Hvad ændrede sig?
Supergirl.
Hun pågreb min overfaldsmand og reddede Gud ved, hvor mange liv.
Hendes indsats i at beskytte mig og National City.
PRESSEMØDE OM ANTI-RUMVÆSENLOV
lærte mig, at ikke alle vores verdens besøgende er fjender.
Og som nation må vi ikke lade frygten diktere vores fremtid.
Ker-rah, skaf mig senatoren, jeg vil interviewe hende.
Jeg troede, du ville hjem.
Nye planer. Jeg ville blive lidt længere.
Fantastisk.
Måske kan vi spise frokost. Hvis du vil.
Ja, frokost lyder godt.
Har du tilfældigvis set Kara?
Nej.
Hun piller nok muffin ud af håret på badeværelset. Hvorfor?
Hun har nu flot hår.
Jeg forstår.
- Her er din latte, frk. Grant. Hej, Adam. - Hej.
Ker-rah, hvis du har brug for mig, er jeg på mit kontor.
Jeg er forvirret. Er det Ker-rah eller Kara?
Ker-rah for din mor.
Og Kara for alle andre på planten og udover den.
Forstået.
Kara, jeg ville sige tak.
For alt dette. Jeg er glad for, jeg besøgte min mor.
Og at jeg mødte dig.
Hvad synes du om koreansk grillmad?
Din mor ville vist ikke synes om at grille kød selv.
Ikke hende, dig.
Du inviterer mig ud.
Hvad med i morgen aften?
Jeg må undersøge, om jeg kan.
Hun har fri.
Jeg...
Jeg har fri.
Så ses vi da.
Farvel.
- Ham den lækre fra Noonan's? - Ja.
Jeg sagde det.
Jeg ved ikke, om jeg kan.
Jeg har ikke været på stævnemøde i en evighed.
Du brænder robotter af og forhindrer bygninger i at falde sammen.
Du kan klare et stævnemøde.
Selvom han er Cat Grants søn?
Du laver sjov.
Nej. Byt.
Hvad sker der på kontoret, hvis stævnemødet går skævt?
Kara, gå nu på stævnemødet først og mor dig,
før du taler om, at det går skævt.
Hvis Cat er vred, er det hendes problem.
Hendes problemer er mine problemer.
- Du har brug for grænser. - Jeg kan ikke gøre for det.
Jeg hjælper, når der er brug for det.
Det forstår jeg. Som Supergirl.
Men du behøver ikke redde alle konstant, Kara.
Vi afbryder dette program med de sidste nyheder.
Supergirl er ankommet til ulykkesstedet på Route 1.
Hvordan er du der?
Det er jeg ikke.
SIDSTE NYT
Det er bestemt ikke mig.
Oversættelse: Anders Langhoff, Deluxe
Danish