- Signalsvigt. - Signalsvigt.
Forbindelsen til kollektivet er brudt. Iværksæt sekundære protokoller.
Trykket i transwarpkammeret er kritisk. Vi må evakuere.
Enig. Ingen retningskoordinater tilgængelige.
- Den vej. Retning 301. - Enig.
Tag dronen der med.
Kaptajnens log, stjernedato 53049,2.
Vi har lagt til ved markonernes forpost for at besøge hinanden.
Tuvok har modsat sig at få gæster
men jeg ser frem til kulturel udveksling og nye venner.
Undskyld mig.
Pas på. Undskyld...
Undskyld mig.
- Kaptajn? - Nu skal jeg være der.
Stationschefen sagde ikke noget om fangarme.
- De greb fat i mig. - Den her er fra kinborierne.
Den bruges vist i deres hellige spil, og den er tung.
Bare sæt den.
Tak kinborierne fra mig og giv dem et tegn på vores agtelse.
De har fået en Voyager-medaljon, og de virkede glade.
Kom ind.
- Ligner det ikke juleaften? - Vores gæster er i al fald gavmilde.
De er også forbryderiske.
Dagens sikkerhedsrapport.
Brudt ODN-linje, forsvundne ejendele, ødelagt scannerrelæ...
- Det er ikke så slemt. - Læs side 2.
Nogle lidt mere alvorlige episoder, men jeg synes, vi gjorde det rigtige.
- Læs side 3. - Slap af, Tuvok.
Er det ikke forfriskende at møde folk, der sætter pris på åbenhed og frihed?
Det har været en stor succes. Jeg er yderst tilfreds.
- Det er jeg også. - Jeg glæder mig på jeres vegne.
Tuvok, modtag dette tegn på vores agtelse.
Den har fat i håret!
- Klokken er 12.45. - Du kan spise uden mig.
- Du sagde, vi skulle spise sammen. - Jeg skal se på kraftkonversionen.
- Det vil tage flere timer. - 7, du lovede det.
Udmærket.
Der er endnu flere end i morges.
Undskyld os, vi skal hen til turboliften.
- Undskyld... - Gå til side!
Tak.
Der er ikke mere pungdyrsstuvning.
Vi havde to kilo, og det er væk. Hvad med lidt pizza?
- Hun er shivolianer, ikke også? - Det stemmer.
- Art 521? - Du bør ikke bruge borg-betegnelser.
Det er upassende at efterligne borg'erne.
- Undskyld. - Jeg er færdig.
- Vi har jo lige sat os. - Jeg bryder mig ikke om trængsel.
- Var der ikke trængsel i kollektivet? - Det er derfor, jeg ikke kan lide det.
Det tænkte jeg ikke på.
- Undskyld mig. Er De 7/9? - Ja.
Noget galt?
Det er synapserelæer fra min oprindelige unimatrix.
- Hvor har De fået dem fra? - En købmand fra Orendal 5.
Jeg hørte, at De var tidligere drone og måske ville købe dem.
Jeg tager dem. Kaptajn Janeway sørger for betalingen.
Udmærket.
Jeg må undersøge dem nærmere.
Hvad hedder du?
Det var uforskammet.
Trin 2 er fuldført. Hun har relæerne og vil studere dem.
- Hendes niche er i lastrum 2. - Der er hun. Vi gør klar til trin 3.
- Enig. - Der er samdrægtighed.
Vi mødes på mine koordinater og forbereder indtrængning.
- Fejl. - Forklar.
Vi bør ikke skænde denne drones lig.
- Det er imod Brotharas vilje. - Hvem er Brothara?
Brothara. Overnaturlig guddom, tilbedt af art 571.
Jeg tilhører art 571.
Du forvirres af irrelevant data. Ignorér dem.
Du sagde:"Jeg tilhører art 571." Betragter du dig som et individ?
Her er ingen individer. Vi er borg'er.
- Enig. - Enig.
Genoptag bygning af senderen.
- Det er et almindeligt borg-relæ. - Der må være noget mere.
Da jeg så det, blev jeg overvældet af billeder, minder, lyde...
Det lyder som en naturlig reaktion. Det er jo fra din gamle unimatrix.
Kan det ikke være nostalgi? Sentimentale følelser for fortiden.
Jeg ved, hvad nostalgi er, men jeg føler ikke noget for fortiden.
Fint... Jeg kan vist ikke gøre mere.
Løjtnant...
- Du prøvede at hjælpe. Tak. - Det var så lidt.
Du er måske ikke nostalgisk, når det gælder fortiden
men du har helt sikkert følelser. Stærke følelser.
Sikkerhedsprotokollerne er stærke. Det er ikke sikkert, vi når det.
Jeg er bekymret for 7/9. Vi bør spørge hende...
- Du ved, hun ikke vil hjælpe os... - Det har vi talt om.
Hun kan få varige men. Jeg vil ikke skade...
Så er det godt!
Vi skal være enige.
Ellers kan vi ikke gøre noget.
- Det er jeg klar over. - Det er op til dig.
- Fortsætter vi eller ej? - Ja...
Vi... Jeg beder om undskyldning for min ubeslutsomhed.
Undskyldninger er irrelevante.
- Computer, multipolær analyse. - Analyse iværksat.
- Tidsperspektiv? - 5 timer, 17 minutter.
- Hun regenererer. - Omdirigér deres interne sensorer.
Omdirigerer sensorsignal til sekundære processorer.
Stop.
- Hvad er det? - Svingninger i sikkerhedsnettet.
Vi har et sikkerhedsbrud, men vi ved ikke hvor.
Klar. Isæt interlink-modulet.
Klar.
Han er stadig bange for at skade hende.
Hvis det slår fejl, bliver vi aldrig individer. Det må vi huske på.
Der er enighed.
- Jeg har fundet hukommelsesfilerne. - Hun ved, vi er her.
- Hun prøver at vågne. - Lad os afbryde.
Nej! Vi er for tæt på.
Jeg giver ikke efter.
Jeg har gjort det her før.
Jeg var her sammen med min far. Han var en høj mand.
Jeg har et lignende minde.
Jeg var i et hus, og ilden var i en arne.
Biomaterien er færdig.
Det smager som en fugl, jeg spiste engang.
Jeg plejede at lave mad... til mine forældre.
De boede i et lille hus
ved... en flod.
Jeg var... mørkeræd.
Lige før jeg blev assimileret...
...spiste jeg sammen med en gruppe mænd.
Vi arbejdede med tal, matematik.
Jeg løste ligninger for en anden mand.
Jeg har et navn.
Det er... Marika.
Marika Will... karah.
- Willkarah. - Dav, Marika Willkarah.
- Hendes betegnelse er 3/9. - Jeg har et navn.
P'Chan.
Søn af Dornar og Ansha. Min opgave var at passe dem.
Jeg var gift. Vi var på et stjerneskib. Excalibur.
Jeg arbejdede i maskinrummet.
- Det er ikke min hånd. - Mine forældre er døde.
Borg'erne slog dem ihjel.
- Jeg hader borg'erne. - Det virker mod hensigten.
- Vi må slette alle irrelevante data. - Jeg vil have min hånd tilbage.
Jeg var på vagt... nattevagten, da borg'erne kom.
Du godeste!
Se, hvad de har gjort ved mig. Alle de ting, de har puttet i mig.
- Hvad har de gjort? - Afbryd interaktionen.
Adlyd! Vi åbner ikke de hukommelsesfiler igen.
Aktivér kun de foreskrevne overlevelsesprotokoller.
Ingen yderligere kommunikation, før vi er reassimileret i kollektivet.
- Enig. - Enig.
Enig.
Det var en dårlig kirurg, der fjernede implantaterne.
De indre organer har taget skade, og kroppen er fuld er ar.
- Og du genkendte dem? - Ikke i begyndelsen.
Da de gik ind i hukommelsesfilerne, blev jeg forbundet med dem.
2/9, 3/9, 4/9.
- Vi var i samme unimatrix. - Ved du, hvad de ville?
- Nej. - Hvornår blev de skilt fra kollektivet?
For tre-fire måneder siden. Men de er stadig forbundet indbyrdes.
Venstre parietallap er omdannet til organiske interlinkpunkter.
De er koblet sammen i en slags kollektiv triade.
Væk dem.
Jeg er kaptajn Janeway. Vi ved, hvad I ville, men ikke hvorfor.
Hun har nødvendig information.
- Vi vil være... - Individer.
- Bryde den fælles nerveforbindelse? - Naturligvis.
- Vi kan aldrig være os selv. - Jeg hører deres stemmer konstant.
- Vi oplever hinandens drømme. - Er det anderledes i kollektivet?
Der er der milliarder af stemmer. Det bliver en susen.
- Men når der kun er tre... - Hver stemme er tydelig.
Det må høre op. Nerveforbindelsen skal brydes.
- Kan du gøre noget? - Det er for omfattende.
- Nervebanerne er ændret totalt. - Du er nøglen.
- Du var der sammen med os. - Planet 1865-A. Prøv at huske det.
For otte år siden styrtede skibet ned. Kun vi fire overlevede.
- Da vi blev reassimileret... - Var vi blevet koblet sammen.
- Tre stemmer hvisker i ét øre... - Og utallige skriger i det andet.
Vi samarbejdede og formåede at flygte.
- Vi blev opereret på Inavar Prime. - Men nerveforbindelsen bestod.
Vi skal vide, hvad der skete efter styrtet.
Da vi blev reassimileret. Vi må vide, hvordan forbindelsen opstod.
- Men vores hukommelse er... - Sporadisk, uorganiseret.
- Vi håbede, at du vidste noget. - Det gør jeg ikke.
Men jeg vil gerne prøve at finde dataene.
Følg med.
Er du klar?
Ja.
Datasøgning afsluttet. Husker du andet?
Nej.
- Det sidste, jeg husker, er, at... - Vi stod rundt om lejrbålet.
Datafilerne i kortikalprocessorerne er intakte.
Jeg kan ikke forklare hukommelsestabet.
Hvorfor husker du ikke, hvad der skete?
Det ved jeg ikke. Der var ingen skader på mine hukommelsesfiler.
Jeg husker lejrbålet, og at jeg vågnede op i kollektivet.
Der er et hul, men jeg ved ikke hvorfor.
Hvorfor kalder de dig "7"? Du burde have et navn.
- Det er mit navn. - Nej, det er en betegnelse.
Du er et individ nu.
Jeg besluttede, at mit tidligere navn ikke var passende.
Gør klar til at iværksætte hukommelseskaskaden.
- Jeg vil bruge mit rigtige navn. - Det er der intet, der forhindrer.
Jeg ved bare ikke, om jeg hedder Marika eller P'Chan eller Lansor.
- Navne, minder... - Og tanker flyder imellem os.
Jeg kan ikke elske, hade, le eller græde uden at dele det med dem.
- Hvordan kan vi bruge navne? - Vi er ikke individer.
- Vi er ikke borg'er. - Vi er ingenting.
Iværksæt hukommelseskaskaden.
- En venskabelig leg? - Sådan begyndte det.
Hvordan udviklede denne leg sig til en slåskamp?
Harry og jeg ville udforske stationen.
- Øge kendskabet til andre kulturer... - I ledte efter en bar. Og hvad så?
Vi fandt en og mødte nogle kinborier
som fortalte om en sport, de har, med store, mærkelige ketsjere.
- Sådan en? - Ja!
De udfordrede os, og vi sagde ja. Men vi kunne ikke helt reglerne.
- Fordi I havde drukket. - Ja.
Vi troede, det var en slags tennis, men efter første slag
hopper kinborien over nettet og slår løs på os med ketsjeren.
Vi troede, vi skulle slå igen, og så... tog det lidt overhånd.
Lidt overhånd?
Syv Voyagerfolk, herunder to officerer
13 kinborier og en morphiniansk caféejer blev pågrebet.
Sigtelserne går fra optøjer til overfald på sikkerhedsofficer.
- Det sidste passer ikke. - Det noterer jeg i loggen.
I er i husarrest indtil videre. Læg vejen inden om infirmeriet. Tak.
Vandt I?
- Det gjorde vi da. - De fik en i... ketsjeren.
Godt. Træd af.
Nå?
Vi har det samme hul i hukommelsen. Det er næppe en tilfældighed.
Skulle kollektivet bevidst have slettet mindet om reassimileringen?
- Sandsynligvis. - Men?
Kollektivet ville blæse på, om fire droner husker en reassimilering.
Der må være sket noget. Noget, de vil skjule.
Lad os se det fra en anden vinkel. Hvorfor blev de koblet sammen?
Der er ingen fordele ved at gøre det.
De må have haft en grund. Finder vi den, falder resten på plads.
Men gid vi kunne lukke hullerne i hukommelsen.
- Der er en måde. - Hvorfor siger du først det nu?
Jeg skal kobles sammen med dem. Sammen kan vi finde dataene.
Jeg bliver en del af en gruppehjerne.
Og det vil du nødig være.
Jeg kan også sidde fast i nerveforbindelsen.
Og gøre triaden til en kvartet. Den risiko skal du ikke løbe.
Jeg føler, jeg bør hjælpe dem, men jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Lad mig spørge dig om noget. Betragter du dem som din familie?
- Er det relevant? - "Blod er tykkere end vand."
Det betyder, at familiebånd er stærkere end alt andet.
Vi gør ofte ting for familiemedlemmer, vi aldrig ville gøre for andre.
- 7! - Naomi Wildman.
- Har dronerne gjort dig noget? - Jeg er ikke skadet.
- Hvad vil de? - De vil have nogle oplysninger.
- Jeg ved ikke, om jeg kan hjælpe. - Vær forsigtig.
Naomi Wildman, anser du mig for din familie?
Jeg ved ikke... jeg mener...
Ja. Er det i orden?
- Jeg har ingen indvendinger. - Synes du, jeg er din familie?
Ja.
Kaptajnens log, supplerende.
7/9 har besluttet at koble sig sammen med de andre droner.
Hun føler sig forpligtet til at hjælpe disse fjerne slægtninge.
Jeg overvåger nervemønstrene
men jeg ved ikke, hvad jeg stiller op, hvis du sidder fast.
- Jeg ved, du vil gøre dit bedste. - Patienten skal ikke trøste lægen.
Held og lykke.
- Klar. - Klar.
Du er skadet. Jeg hjælper dig.
Bare rolig. Det skal nok gå.
Kollektivet har fundet os. Et borg-skib er på vej.
- Vi bliver ét med borg'erne igen. - Nej! Jeg vil ikke ind i kollektivet.
- Enig. - Det er brud på alle protokoller.
Du er ikke en drone. Du er også et individ.
Du har et navn, et liv. Du skal bare acceptere den, du er.
Jeg findes ikke. Jeg er en del af en større helhed.
Det er det, de vil have, vi skal tro.
Vi er borg'er. Vi skal tjene kollektivet.
Ikke længere.
- Fejl. Signalsvigt! - Nu bliver det sværere at finde os.
Hvis vi remodulerer implantaterne, kan vi narre sensorerne.
Denne diskussion er et brud på alle protokoller.
Bliv reassimileret, hvis du vil, men jeg vil ikke!
- Hvad gør du? - Skaber et nyt interlink i din hjerne.
Modstand er nytteløs.
Jeg giver ikke efter.
Jeg giver ikke efter!
- Angiv betegnelser. - 2/9, primærtilbehør i unimatrix 01.
3/9, hjælpeprocessor i unimatrix 01.
4/9, sekundærtilbehør i unimatrix 01.
- Hvad er jeres funktion? - At tjene kollektivet.
Reparér senderen.
- Det var dig! Hvad gjorde du ved os? - Du koblede os sammen.
- Du er skyld i vores lidelser. - Du ville ikke tilbage til kollektivet.
I forstår ikke, hvad der skete.
Hjælp!
- Hvad sker der? - De brød forbindelsen til 7.
De må ind på infirmeriet.
Da de brød forbindelsen, blev implantaterne overbelastede.
- De gik i nervechok. - Men jeg er uskadt.
Jeg ved hvorfor. Du injicerede nanosonder i dem for otte år siden.
Jeg måtte skabe et interlink for at holde dem i kollektivet.
Deres højere hjernefunktioner blev også bundet til interlinket.
Da de brød forbindelsen til dig, blev deres kognitive system lammet.
- Kan du vække dem? - Jeg kan fjerne mikroimplantaterne.
Det vil afbryde forbindelsen, men det vil også tage livet af dem.
- De vil højst kunne leve i en måned. - Hvad er alternativet?
At blive sendt tilbage til borg'erne.
Hvis de bliver reassimileret, kan de leve et helt liv.
- Som droner. - Ja. Men de vil være i live.
- Bliver de ikke sendt tilbage, dør de. - Ikke ligefrem en lykkelig slutning.
Nej.
Hvorfor reagerede du anderledes end de andre dengang?
Hvorfor var du så bange for at blive et individ?
Jeg blev assimileret i kollektivet, da jeg var barn.
De blev assimileret som voksne. Da minderne dukkede op...
Du havde en lille piges minder. En bange lille pige.
Jeg lod frygten styre mig.
Da jeg så dronen dø i sumpen, blev jeg grebet af panik.
Jeg så min egen død for mig. Alene.
Uden så meget som lyden af en anden drone til at trøste mig.
Så jeg tvang dem tilbage.
Jeg sendte nanosonder ind i dem og skabte et nyt netværk.
Et, de ikke kunne modstå. Så slettede jeg sporene efter mig.
Du blev overvældet af følelser, du ikke forstod.
Takket være mig skal de nu leve resten af livet i kollektivet.
Der er forskel på at overleve og at leve.
De overlever i kollektivet, men de lever ikke.
- Det ved du, om nogen. - Der er ikke noget alternativ.
Hvor længe kan de leve, hvis netværket afbrydes?
Højst en måned.
En måned som enkeltindivid eller et helt liv som drone...
Hvad ville du vælge?
- Overlevelse er utilstrækkelig. - Hvabehar?
Jeg tvang dem ind i kollektivet. Jeg begår ikke samme fejl igen.
De fortjener at leve som individer. Vi bryder forbindelsen mellem dem.
Jeg forstår godt, at du føler et ansvar, men det gør jeg også som læge.
- Det er min pligt at holde dem i live. - De skal ikke tilbage!
- For deres skyld eller for din? - Uddyb.
Du sagde selv, du begik en fejl, og det bryder 7/9 sig ikke om.
Tænk på motivet bag din beslutning. Gør du det rette for de tre
eller prøver du at lindre din egen skyldfølelse?
De skader, jeg forvoldte, kan aldrig repareres, og min skyld er irrelevant.
De skal have lov at opleve individualitet.
Som jeg har. Og som du har.
Før var du henvist til infirmeriet og styret af medicinske protokoller.
På mange måder mindede du om en drone.
Men du fik chancen for at udforske din individualitet.
Emitteren giver dig bevægelsesfrihed. Dine tanker er dine egne.
Hvis du fik at vide, at du skulle være drone igen, ville du gøre modstand.
- Ja, det ville jeg nok. - Det vil de også.
De vil vælge friheden, uanset hvor kort den er.
Det kan kun du og jeg forstå.
Overlevelse er utilstrækkelig.
Her er så... stille.
Det anede jeg ikke, du ville sige.
Jeg ved ikke, hvad nogen af jer tænker.
Jeg havde glemt, hvordan det er at være alene med sine tanker.
- Jeg går. - Hvorhen?
Jeg vil se rumstationen og møde nye mennesker.
Fylde mit liv med liv igen.
Den korte tid, jeg har tilbage.
Jeg tager også af sted.
Der er en ubeboet planet nogle få lysår herfra.
Jeg vil leve min sidste tid i det fri.
Mit folk bærer ikke nag.
Jeg ønsker dig alt godt, 7/9.
Tak.
Det er godt at være om bord på et stjerneskib igen.
- Jeg vil gerne blive på Voyager. - Du må blive, så længe du vil.
Så længe jeg lever, mener du.
Jeg kan ikke tilgive det, du gjorde imod os
men jeg forstår godt, hvorfor du gjorde det.
- Naomi Wildman. - Jeg tænkte, du ville have selskab.
- Hvorfor? - På grund af det med dronerne.
- Rygterne spredes hurtigt. - Det er et lille skib.
Jeg tænkte, du måske ville være lidt sammen med... familien.
Oversat af Susanne Nielsen