Warp 5... Warp 6...
Warp 7. Jeg har nået den kritiske fart.
Alt ser fint ud. Start de nye motorer.
Forstået. Aktiverer transwarpdrev om fire... tre... to...
Transwarp er online.
Warp 9,2...
9,3...
- Min vektor flyder. - Stabilisér din feltsymmetri.
Forstået. Warp 9,6...
9,7... Der er en revne i bagbords gondolkonsol.
- Fuld kraft til strukturintegritet. - Warp 9,9... 9,95...
Jeg nærmer mig tærsklen, men gondolen holder ikke.
- Tilslut nødkraft. - Det hjælper ikke.
Jeg går i stykker! Jeg går...
Du er død.
Det er konsollen igen. Hver gang vi er lige ved at overskride tærsklen
flår underrummets vridning en gondol af rumfærgen.
Hvad med en duraniumlegering? Vi kunne forstærke...
Nej, det er for skrøbeligt.
Mere kaffe?
I ser glade ud.
- Vi er stødt på en mur. - Måske kan jeg hjælpe.
Ved du noget om kvantewarpteori
eller multispektrale underrumsmotorer?
Nej, men jeg er lærenem.
Hvad arbejder vi på?
Har du noget at spise?
Der er nogle kalavianske kiks i køkkenet.
Jeg finder dem selv.
Fortæl ham om det.
Det ville tage for lang tid...
Er jeg ikke kvik nok?
Jeg har altså arbejdet to år som ingeniørassistent.
- Jeg er godt inde i warpteori. - Godt. Vi fortæller dig det.
Vi prøver at overskride den maksimale warpbarriere.
Intet kan rejse med warp 10. Det er en teoretisk umulighed.
Hvis man nåede warp 10, ville man i princippet rejse med uendelig fart.
Uendelig fart. Jeg er med. Det betyder meget hurtigt.
Det betyder, at man ville besætte hvert punkt i universet samtidigt.
Tid og afstand ville ikke have nogen betydning.
Hvis Voyager nåede warp 10, var vi hjemme med et tryk på en knap.
Hold da op! Og det arbejder I på?
Vi har fundet en ny slags dilitium i et asteroidefelt.
Det er stabilt ved høj warpfrekvens.
Men når vi simulerer at overskride transwarptærsklen
bliver gondolerne flået af skibet.
Jeg mistede engang en warpgondol i en stjernetåge af mørkt stof.
- Det her problem er anderledes. - Ja, det er bare et eksempel.
Da skibet kom igennem stjernetågen, udsendte den en mørkstof-buebølge.
Trykket flåede gondolen ud af lejet.
Måske er det det samme.
Simuleringerne antyder ikke underrumsbelastning på gondolerne.
- Hvad med selve rumfærgen? - Hvad mener du?
Hvad hvis gondolerne ikke bliver flået af skibet
men skibet af gondolerne?
Skroget er af tritaniumlegering.
Ved den fart kunne legeringen depolarisere.
Og skabe en fartforskel.
Skroget ville bevæge sig hurtigere end gondolerne.
Vi må sætte en depolariseringsmatrix omkring skroget.
Nemlig!
Neelix, du er genial.
Jeg aner ikke, hvad de sagde.
Warp 9,92.
Konsollerne er sikre. Alt ser fint ud.
9,97...
8...
9...
- Warp 10. - Du har overskredet tærsklen.
Og gondolerne har ikke lidt skade.
Da du kom for en måned siden
og sagde, at du kunne overskride transwarptærsklen
troede jeg, det mere var fantasi end teori.
- Tillykke til jer alle. - Kan vi prøve en bemandet test?
- Hvordan er flyveplanen? - Jeg får rumfærgen op i fart.
Når jeg overskrider tærsklen, slukker jeg motorerne og vender.
Så analyserer vi rumfærgens sensorlogge.
Når vi ved, det er sikkert, foretager vi en længere flyvning.
Det er næsten skræmmende.
Det har altid været teori. Jeg har aldrig troet, det skete. Er vi parat?
I de sidste par århundreder har vi anvendt nye teknologier klogt.
Det vil vi også gøre i dette tilfælde.
Desuden kan vi ikke proppe ånden ned i flasken igen.
Nu kan vi bare fortsætte fremad. Forsigtigt.
Held og lykke, mr. Paris.
Lykkes det, vil du tilhøre gruppen af store piloter:
Orville Wright, Neil Armstrong, Zefram Cochrane... og Tom Paris.
- Jeg synes, det lyder godt. - Det tænkte jeg nok.
Kom ind.
- Kaptajn! Jeg... - Rør. Jeg ved, det er sent.
- Må jeg byde på noget? - Nej tak.
De er her vist ikke bare for hyggens skyld.
Jeg har lige talt med doktoren.
Han foreslår, at vi lader fændrik Kim foretage testflyvningen,
Må jeg spørge hvorfor?
Han så dine biometriske tal fra simuleringerne.
Du har en enzymubalance i lillehjernen.
- Og? - Det lyder ikke af meget.
Men han ved ikke, hvad der sker, når du overskrider tærsklen.
Der er en risiko for, at du kan få en hjerneblødning.
- Hvor stor en risiko? - 2%.
2%!
- Jeg løber risikoen. - Det er der ingen grund til.
Fændrik Kim kan flyve rumfærgen.
- Det er ikke det, der drejer sig om. - Hvad drejer det sig så om?
Det er svært at forklare, men...
- Det er min flyvning. - Din flyvning?
Da jeg var dreng, sagde min far til mig, at jeg var noget særligt.
At jeg en dag ville udrette noget betydningsfuldt.
Mine lærere i skolen og børnene sagde altid:
"Tom Paris vil udrette noget stort, når han bliver voksen."
Det skete tydeligvis ikke.
Det gælder ikke personlig forløsning, men lægelig risiko.
Dit liv kunne være i fare.
Det er første gang i ti år, jeg føler, at jeg har et liv at risikere.
- Er du sikker i din sag? - Jeg har aldrig været så sikker.
Jeg beder Dem.
Lad mig foretage flyvningen.
Held og lykke, løjtnant.
Torres til broen. Teknisk startcheck er udført.
Forstået. Fjern trykket fra færgedækket og åbn rumdørene.
Broen til rumfærgen Cochrane. Du har starttilladelse.
Javel, kaptajn.
Vi ses på warp 10.
Cochrane til Voyager. Alt fungerer. Jeg øger farten.
Vi følger med, så længe vi kan.
Warp 7... Warp 8.
- Hvordan går det med dilitiummatrixen? - Der er intet at bekymre sig om.
Torres til Cochrane. Du er clearet til transwarphastighed.
Forstået.
Starter transwarpdrev om fire... tre... to...
Warp 9,7...
9,8...
9,9...
Han overskrider vores topfart. Jeg går over til langdistance-sensorer.
- Warp 9,95... - Han nærmer sig tærsklen.
Motoren på maksimal ydeevne.
Hastighed...
Warp 10.
Transwarpmotorerne er stabile. Det samme er gondolkonsollerne.
Løjtnant, kan du høre mig?
Han er lige forsvundet fra sensorerne.
Øg sensorer til maksimum.
Intet. Jeg kan ikke finde ham. Han er væk.
Jeg har lavet tre fulde sensorsøgninger. Der er intet spor af rumfærgen.
- Kan den være ødelagt? - Det tror jeg ikke.
Han overskred jo warptærsklen.
Han kan være hvor som helst i universet.
Vi må fortsætte med at lede i vores lille hjørne.
- Lav en multispektral søgning... - Kaptajn.
Der er en kvantumbølge til bagbord.
Der kommer noget ud af underrummet.
- Janeway til Paris. - Hans livstegn er svage.
Transportrum 2, beam mr. Paris til infirmeriet.
Få rumfærgen om bord. Jeg er i infirmeriet.
Javel.
Hans livstegn er normale.
Nogle få forhøjede seratonintal i hypothalamus.
Så vidt jeg kan se, sover han bare.
- Kan du vække ham? - Ja.
Vågn op, løjtnant!
- Er alt i orden, Tom? - Jeg er tilbage!
Du overskred tærsklen og forsvandt så fra vores sensorer.
Kan du huske, hvad der skete?
Bestemt.
Jeg var...
Jeg stirrede på fartmåleren. Den viste warp 10.
Da jeg så på den, gik det op for mig, at jeg også iagttog mig selv.
Jeg kunne se rumfærgen udefra.
Jeg kunne se Voyager. Jeg kunne se ind i Voyager.
Jeg kunne se dette rum.
Et øjeblik var jeg alle steder.
Jeg mener, alle steder, kaptajn.
Hos kazonerne, derhjemme, hos klingonerne. Det hele var der.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal forklare det. Det var som...
Nej, det var ikke som noget andet.
Jeg er glad for, at du nød det.
Hvordan kom du tilbage til Voyager?
Jeg så, at I ledte efter mig
så jeg slukkede for motorerne og havnede, hvor jeg begyndte.
Men...
Det begynder at fortone sig. Det var så levende, og nu...
Jeg har det fint. Hvad med rumfærgen?
Den har ikke fået en skramme. Sensorerne bekræfter, at du gjorde det.
- Du nåede op på warp 10. - Tillykke, mr. Paris.
Du er kommet i historiebøgerne.
Vi bør downloade sensorloggene
og analysere telemetrien, før vi gør endnu et forsøg.
Du går ingen steder de næste par timer.
Jeg vil lave nogle prøver på Deres Højhed
før De vender tilbage til de dødeliges rige.
- Fortsæt bare. - Vi downloader loggene.
Jeg fortæller, hvad vi finder.
- Janeway til Kim. Vi er klar. - Forstået.
Jeg læser loggene ind i computerkernen.
Disse data beskriver bogstaveligt hver en kubikcentimeter i sektoren.
Det er mere end fem milliarder gigaquads information.
Så teorien om uendelig fart er korrekt.
Det er muligt at besætte hvert punkt i universet.
Det er et spørgsmål om navigation. Hvis vi kan komme ud af transwarp
på et bestemt sted, kunne vi komme hjem.
Det kunne gøre mere end det. Det kunne ændre hele vores eksistens.
Tænk engang. Der ville ikke være noget, vi ikke kunne nå.
Det giver os en utrolig oversigt over sektoren.
Vi kan bruge det til et stjernekort. Overfør loggene til kartograferne.
Det er en ny blanding. Jeg har kaldt den "Paris Delight".
Til ære for dig.
Hvabehar? Nå, tak. Det er meget smigrende.
Det kan jeg se.
Du kan lige så godt vænne dig til, at du er en helt.
Bare jeg kunne sige, at det ikke var noget.
Bare Neelix navngav noget efter mig, som smagte bedre.
- Det lugter godt nok. - Tro mig, det er på eget ansvar.
Vi bør gentage den første flyvning og få bekræftet resultaterne.
Jeg er enig. Vi må bekræfte, at det ikke var et lykketræf.
Men jeg synes, vi skal øge rumfærgens hukommelseskerne med...
Hvad er der galt?
Jeg har vist ikke godt af kaffen.
- Vil du tilbage på infirmeriet? - Nej, har set nok til doktoren.
Men måske skulle jeg alligevel...
Torres til transportrum 2. Beam løjtnant Paris til infirmeriet.
Det kan jeg ikke. Hans mønster ændrer sig hele tiden.
Vi skal have et lægehold til messen.
Hold ud, Tom.
Han har en allergisk reaktion. Hvad har han indtaget?
Bare en kop af Neelix' kaffe.
Det er et mirakel, at han er i live.
Det er underligt.
Han har afgjort en allergisk reaktion. På vandet i kaffen.
Er han allergisk over for vand?
Jeg ved ikke, hvordan det er muligt, men hans biokemi er under forandring.
Hans elektrolytter nedbrydes, hans kropsvæsker størkner.
Alveolerne i hans lunger muterer.
- Han optager ikke ilt. - Hvad skal vi gøre?
Gå tilbage.
Lav et isolationsfelt rundt om operationsafsnittet.
Fjern al luften fra kraftfeltet
og udskift det 80% nitrogen og 20% sur klorid.
Han kan ånde... indtil videre.
- Hvad sker der med ham? - Jeg aner det ikke.
Men det har nok noget med hans oplevelse at gøre.
Hans cellemembraner nedbrydes. Han er ved at dø.
Jeg må vide, hvad der skete i rumfærgen.
Strålingsniveau, anomalier, hvad som helst.
Jeg er ved at dø, ikke?
- Jeg skal dø. - Du er for stædig til at dø.
Jeg vil prøve radiometrisk terapi. Det bremser måske cellemutationen.
Her ligger Thomas Eugene Paris, elsket mutant.
Du har ikke brug for et gravskrift endnu.
- De radiometriske emittere er klar. - Begynd med 45 rad i sekundet.
Alle tiders. Nu kan der stå: "Elsket radioaktiv mutant".
Ingen virkning. Øg dosen til 85 rad i sekundet.
Jeg vil prøve at hæmme celledelingen.
Stor begravelse med en masse kønne piger, som græder.
Bortset fra Torres. Hun græder ikke. Har du bemærket det?
Jeg stoler ikke på folk, som ikke græder.
Min far ville selvfølgelig sige: "At græde er et tegn på svaghed."
Det har jeg aldrig troet på. Græder du?
- Det er ikke i mit program. - Trist.
Det er sjovt. Det, jeg bedst husker fra min barndom
er al den tid, jeg græd på mit værelse.
Men jeg kunne godt lide mit værelse.
Der var stille. Der lod folk mig i fred.
Jeg låste døren. Læste. Spillede spil.
Jeg mistede min uskyld i det værelse. 17. Mine forældre var bortrejst.
Det noterer jeg i din journal.
Hans lymfesystem kollapser. Øg til 98 rad i sekundet.
Pepperoni! Gid jeg havde en pepperoni-pizza med kavarianske oliven.
Hans livstegn er kritiske. Maksimal dosis.
- Kys mig? - Hvad?
Ikke dig. Hende.
- Hun kan ikke indånde atmosfæren. - Det er mit sidste ønske.
Hvis jeg fjerner kraftfeltet, bliver du kvalt.
Hvilken forskel gør det?
Jeg dør jo alligevel.
Gør mig en tjeneste. Når jeg er borte
så kontakt Stjerneflådens Hovedkvarter og sig til min far, at jeg gjorde det.
Sig til ham...
Gør klar til at aktivere den neurale stimulator.
- Klar. - Nu.
Igen.
Igen!
- Ingen neural aktivitet. - Vi kan prøve at genoplive ham.
Hans cellemembraner er nedbrudt. Vi kan ikke gøre mere.
Computer, fjern den sure klorid fra isolationsfeltet.
Og deaktivér feltet.
Vi er nødt til at foretage en obduktion i morgen tidlig.
I mellemtiden synes jeg, at du skal hvile dig.
Du er i live!
Hvad sker der?
Alle dine indre organer fungerer igen.
Du lader faktisk til at have et ekstra.
Du har to hjerter.
Jeg har 30 sekunder, før sikkerhedsafdelingen opfanger det her.
Jeg sender al information om warp 10-flyvningen.
- Warp 10? Det er umuligt. - Ikke længere.
- Paris overskred tærsklen i dag. - Overlevede han?
På en måde. Det hele står i filen.
- Det skulle overbevise dig om mit værd. - Vi får se.
Hans krop gennemgår en slags mutation.
Han DNA omskriver sig selv. Jeg ved ikke hvorfor.
Drejer det sig om enzymubalancen?
- Nej. - Kan du standse det?
Intet har hjulpet. Mutationerne er fuldstændig ukendte.
Hans indre organer flyttes rundt.
Nogle er svundet ind, og tre andre er dukket op og har ingen funktion.
Hans hjerne?
Der er neuroelektriske transmutationer.
Hans synaptiske mønstre ændres konstant.
Men han genkender stadig mig og skibet. Han ved, hvem han er.
- Kan jeg tale med ham? - Selvfølgelig.
Men jeg må advare Dem om, at skønt han er Tom Paris
forvandles han også til noget andet. Hans personlighed er uberegnelig.
Øjeblikke af klarhed afløses af nærmest sindsforvirret adfærd.
Det skal jeg huske.
- Ret ulækkert, ikke? - Du har taget dig bedre ud.
- Hvordan har du det? - Som et mislykket eksperiment.
Vi prøver at råde bod på det.
- Doktoren arbejder på en måde at... - Hvorfor?
- Hvabehar? - Hvorfor?
Jeg bliver nok til noget bedre.
- Du ved godt, at det ikke er sandt. - Jo, det er. Indrøm det.
De vil være glad for, at jeg går bort.
Jeg er Maquis-forræderen, som er en fornærmelse mod Deres uniform.
Vi er alle bekymrede. Vi vil hjælpe dig.
Det passer ikke. I prøver at tage det fra mig.
- Tage hvad fra dig? - Det, jeg er ved at blive til.
Hvordan ved De, at det ikke er godt for mig?
At det ikke er det bedste, der er sket for mig?
Det er muligt. På den anden side kunne du dø.
Vi må vide, hvad der foregår.
De lyver. Ligesom ham.
Sådan er det med alle her. I lyver altid.
I siger altid, at I er glade for at have mig om bord.
Men det passer ikke.
Hvorfor kan De ikke bare sige det?
De er jaloux over, at jeg overskred transwarpbarrieren. De håber, jeg dør.
Du har ret, doktor. Jeg tror ikke, jeg kan stille noget op her.
Vent, kaptajn. Undskyld.
Vær sød at komme tilbage.
Jeg ved, at I gør, hvad I kan. Men...
Jeg er bange. Jeg ville ikke lange ud efter Dem.
Det, der sker med dig, er skræmmende, men du er nødt til at holde ud.
Vi gør alt, hvad vi kan for at hjælpe dig.
Det ved jeg, I gør.
Og jeg ved, at det ikke vil lykkes for jer.
Tidligere så jeg op til Dem.
Men nu virker De så lille. Så ubetydelig.
De ved ikke engang hvad...
Doktor, den genetiske mutation er accelereret med 12%.
Lav en scanning for at se, hvor meget af hans oprindelige DNA, der er tilbage.
- Jeg vil behandle ham... - Doktor!
- Hvad er der nu, mr. Paris? - Jeg må tale.
Det ser jeg. Er det vigtigt? Jeg har travlt.
Vigtigt. Ja. Vigtigt.
Lad mig komme ud.
- Det kan ikke lade sig gøre. - Jeg beder dig.
Jeg kan ikke blive her. Jeg må væk fra dette skib.
Forlade Voyager? Hvorfor?
Jeg forstår. Det hele står så klart for mig nu.
Hvad forstår du?
Nutiden. Fortiden. De er begge i fremtiden.
- Fremtiden er i fortiden. - Hvabehar?
Hør på mig! Jeg er mere.
Jeg er alt.
- Slip mig fri. - Hvor skal du hen, Tom?
Jeg kan ikke...
Jeg beder dig.
Jeg beder dig!
Vi må vist hellere skynde os.
Jeg tror, svaret er at tvinge hans DNA tilbage til den oprindelige kodning.
Hans krop skulle blive sig selv igen.
- Hvordan gør vi det? - Vi ødelægger alt det nye DNA.
Hans celler må bruge den oprindelige kodning.
Men jeg må bruge meget koncentreret antiproton-stråling.
Det eneste sted, hvor der dannes antiprotoner, er i warpkernen.
Netop. Jeg vil anbringe mr. Paris i en isotrop isolation
og tilføre kontrollerede antiproton-salver.
Svært, men jeg ser intet alternativ.
Vi må have warpkernen offline. Og så har jeg brug for tre timer.
Til den tid er der intet tilbage af ham. Vi må gøre det inden for en time.
Kom i sving.
- Hvor langt er De, løjtnant? - Interfacen er klar.
Giv ham en to sekunders antiprotonsalve.
Bring warpmotorerne offline.
Tap 0,057 atom-masseenheder antiproton-stråling.
- Shunten er gennem interfacen. - Overførsel i gang.
Det muterede DNA i hans leverceller er begyndt at gå i opløsning
men den oprindelige kodning tager ikke over.
Jeg forstår det ikke. Det burde virke.
Øg salvernes længde.
Forbered en salve på fem sekunder. De må begynde at depolarisere...
- Åh gud! - Løjtnant?
Hvad sker der?
Dette er en niveau 3 sikkerhedsalarm. Alle skal gå til deres stationer.
- Janeway til broen. Rapport. - Paris brød ud.
Han brugte en faser mod bagbords plasmakredsløb. Vi har strømsvigt.
Vi kan ikke spore ham eller få strøm til de interne sensorer.
Sikkerhedsfolkene leder.
Jeg er på vej op til broen.
- Fasersalve på dæk 6. - Lokalisér den.
Sensorerne virker ikke.
Den kom fra et sted mellem sektion 21 og 27 Alfa.
Der har Tuvok ikke nogen folk.
Chakotay til Tuvok. Vi tror, Paris er på dæk 6.
Send sikkerhedsfolk til sektion 21 til 27 Alfa.
Nogen fjerner trykket på færgedæk 2.
- Der pågår en start. - Magnetstråle.
- Den er offline. - Tuvok til broen.
Vi har fundet kaptajnens faser, men ikke hende.
Fasthold sensorlås på rumfærgen.
- Strømmen er tilbage. - Aktivér warpmotorer. Følg efter dem.
- De nærmer sig warp 9,9. - Sæt en tilsvarende fart.
Advarsel. Tæt på maksimal warphastighed.
Konstruktionsmæssigt kollaps forestående.
- Er vi inden for magnetafstand? - Nej. De øger stadig farten.
Warp 9,97.
Advarsel. Ved nuværende hastighed er der 45 sekunder til sammenbrud.
Sæt farten ned til warp 9,5. Hold sensorkontakt længst muligt.
De er borte. De er gået til transwarp.
Førstestyrmandens log, stjernedato 49373,4.
Det har taget os tre dage at finde færgen.
Den gik ud af transwarp i et ubeboet stjernesystem.
Vi har undersøgt mr. Paris' data igen, og jeg forstår, hvad der er sket.
- Mutationerne er naturlige. - Naturlige?
Forandringerne i hans DNA svarer til udviklingen af menneskets genotype
igennem de sidste fire millioner år.
Forøget hjernekapacitet, tabet af rudimentære organer...
Siger du, at løjtnant Paris udvikler sig?
Ja. Den eneste forskel på den naturlige evolution og mr. Paris er
at hans forandringer skete på 24 timer.
Da han rejste med uendelig fart
accelererede den evolutionære proces med millioner af år.
Mr. Paris er måske et fremtidigt stadium af menneskets udvikling.
Det er ikke så tiltalende.
- Hvad gør vi ved det? - Min antiproton-behandling var korrekt.
Men jeg må intensivere den.
Broen til Chakotay.
Jeg har fundet rumfærgen. Den er på den fjerde planet nær ækvator.
Tuvok, send et sikkerhedshold til transportrum 3.
Der er spor af menneskeligt DNA. Det er dem.
Men jeg er ikke sikker på, hvem af dem der er kaptajnen.
Hunnen. Naturligvis.
- Hvordan fører jeg dette ind i loggen? - Jeg ser frem til at læse den.
Førstestyrmandens log, supplerende.
Kaptajnen og mr. Paris er i infirmeriet.
Hvad angår deres afkom, har jeg efterladt dem på deres nye levested.
Jeg har udryddet alle spor af det muterede DNA
og gendannet jeres oprindelige kromosomsæt.
- Tillykke. I er mennesker igen. - Tak, doktor.
Det tager tid, før jeres genetiske koder stabiliseres.
Jeg ser gerne, I bliver her i tre dage. Bare for en sikkerheds skyld.
Undskyld mig.
Kaptajn.
Jeg har overvejet at få børn, men jeg tænkte ikke på at få dem med dig.
Jeg beklager. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Bortset fra at jeg ikke kan huske ret meget om... De ved.
Hvorfor tror du, det var din idé?
Undertiden er det artens hun, der indleder parringen.
Men jeg modtager din undskyldning.
Jeg har indstillet dig til en orden.
På trods af følgerne foretog du jo transwarpflyvningen.
- Tak, kaptajn. - Er der noget galt?
Jeg ved det ikke.
Jeg er lidt overvældet af oplevelsen.
At flyve med warp 10
at blive til en ny livsform, parringen, at få fremmedartede børn.
Du har i hvert fald slået mere end én rekord.
At overskride tærsklen. Det var... utroligt.
Men det betyder ikke så meget, som jeg troede.
Jeg så det nok som en hurtig løsning.
Jeg troede, at den historiske bedrift ville ændre mine papirer og mit ry.
Jeg tror, at du har fået en del til at skifte mening om bord på dette skib.
Du har vundet respekt og beundring.
Men jeg har indset, at jeg ikke skal bekymre mig om andres mening.
Det er min egen.
Jeg har vist stadig nogle barrierer at bryde.
Jeg håber bare ikke, de er teoretiske umuligheder.
Det tror jeg ikke, at de vil være.