-Undskyld. Jeg er Marcus Harris. -Og jeg er Madeleine Harris.
Vi skal fortælle om Portlands nye genbrugs-affaldsspande.
Vi er tvillinger! Vi skal sige det samtidigt.
Vi blev grønne for fem år siden. Nu bliver vi endnu mere grønne.
Vi har affaldsspande til alt. Til pap og aviser, den blå spand.
-Plastik. -Den sorte.
-Organisk. -Den jule.
-Hvordan udtaler du det? -Jul.
-Hvordan udtaler du det? -Gul.
Kaffekopholder. Orange. Rørepind. Brun.
Kop. Grøn. Låg. Mørklilla.
Vent. Der er jo læbestift på.
Låg med læbestift på. Rosa. Vi gjorde det!
-Knuste paraplyer. -Knuste hjerter. Lys gul.
Var de på mit værelse? På skiltet står der: "Kun adgang for drenge."
-Du klynger dig til ting. -Jeg fandt den!
-Lotion. Ærtegrøn. -Er du færdig?
Flasken. Grøn.
-Negle. -Og æggeskaller. Koboltblå.
-Synd at smide negle ud. -De er ulækre.
-Ja, men det ved vi jo ikke. -Det ved vi.
De er måske noget værd. Einsteins negle er sikkert meget værd.
Er det hans negle? Er det dine? Er du Einstein? De er intet værd.
Det hele sorteres og genbruges i følgende tre kategorier:
Ren luft, ferskvand eller gode vibrationer.
De resterende 97 procent smides i havet.
Er det her Atlanterhavet?
Hej, alle sammen! Vi gjorde det!
Et årti med Kvinder & Kvinder Først.
Se alle de mennesker!
Helt ned bagved. Tre mennesk...Tre rækker!
Spil.
Da vi begyndte for ti år siden...
...havde vi en drøm. Der var os to og Barbara, der ikke er her.
Barbara tog videre og tjente en masse penge, men ved I hvad?
Vi har hinanden. Og vi er her.
Vi er rent faktisk her. Og vi bliver her.
I ti år til? I 500 år?
I 1000 år. Vi planlægger 1000 år frem i tiden.
Ejendomsskatterne er forhåbentlig lavere om 1000 år...
Ellers har jeg ikke råd længere.
Og nu går vi direkte videre til musikken.
Giv Angel og Sunny en hånd.
Er I klar?
-Hold da op... -Det er Barbara.
-Hvad fanden laver hun her? -Undskyld. Jeg inviterede hende.
Se på hende. Det der må være hendes fyr.
Jeg er rasende. Jeg har lyst til at tage to guitarstrenge-
-og piske alle i lokalet i ansigtet.
Jeg vil stable alle bøgerne på Angels hår-
-så hun kan gå rundt og balancere med dem på hovedet.
Er der ikke mere musik?
-Det er dejlig vejr. -Ja, det er fint.
-Skal vi gå en tur? -Det lyder godt.
-Måske i Forest Park? -Ja, gerne.
-Har vi udstyret? -Jeg har shorts.
Jeg har vist også det hele. Lad os hente udstyret!
Okay, Dave! Lad os gå tur.
-Sæt nu, det regner? -Lad os hente regntøjet!
-Det er fantastisk på den her årstid. -Flotte farver.
-Jeg bliver tørstig. -Vi skal have vand med.
Lad os hente udstyret!
Hægt den fast, Dave. Gør det nu.
Kan folk se os? Jeg er nervøs for jægere.
-Er det dumt af mig? -Nej, vi skal være synlige.
Lad os hente refleksvestene!
Du er meget synlig!
Nu vil jeg af sted. Men når man kigger ud mod horisonten...
Jeg ved det. Vi skal have kasketter på.
En kasket er en cirkel plus en halv cirkel.
-Jeg leder efter GPS. -Hvad koster den?
Den koster 5500 dollars. En brugt koster 5300.
-Køb en ny. -Jeg vil have den bedste.
Vi skal langt ind i skoven. Vi skal have det udstyr.
Hent udstyret! Dagbøger, bærbare computere...
-En til. Nu er vi vist klar. -Hent udstyret!
Her er mere udstyr. En masse lamper. 17 lumen i 30 timer.
3,5 lumen... Man ved aldrig, hvor mange lumen man skal bruge.
-Det er sjovere på den måde. -Fandens. Vi har ingen proteinbarer!
-Det klarer jeg! -Gojibær!
De ser fantastiske ud! Jeg henter udstyret!
Det er de rigtige sko. To tæer sidder sammen.
-Det minder mig om Askepot. -Hent udstyret!
-Er du klar? -Det tror jeg.
-Hvornår går solen ned? -Om 15 minutter.
Hej! Min mand og jeg skal til en Portland Timbers-kamp i aften.
-Hendes første. -Vi vil have et stort skilt med...
...for at vise alle, at vi er ægte fans.
Bet... bet... bet... bet... Betaler man per bogstav?
Er det her vores skilt? Vi skriver: "Heja Timbers."
"Vi håber I vinder. Kærlig hilsen Peter og Nance."
"Og det her er vores første kamp."
Alle tiders. Det er du god til.
Sænk teksten. "Troede I at I ville se os i TV?"
Lidt til højre. Lidt til venstre.
Okay, zoom ud igen.
Zoom ind på "vores". På "vores"! Undskyld.
Zoom ind. Mere, mere, mere. Jeg vil kun se grønt.
-Forfra. -Jeg vil have en fodbold. En til.
-En til. -Og en lille smiley.
Og et stopskilt rettet mod modstanderholdet.
Folk skal vide, at skiltet er trykt på genbrugspapir.
Skriv: "Byaaaay". Folk siger "ja", men jeg siger "byay".
-Hvordan går det? -Og en champagneflaske.
Jeg vil have alkoholgrænsen med. Ligger den på 0,08?
Lad os skrive til gravide, at de skal fejre det med sodavand.
Jeg kan godt lide det, men det er ikke...
Lad os droppe det hele. Slet det.
FEM TIMER SENERE
-Vent! Kameraet filmer os. -Vi har lavet et skilt.
-Vi har knoklet. Det er vores kat. -Og han spiller fodbold.
Han se kampen og siger: "Vil I ikke nok vinde! Miav, miav, miav!"
Vil I ikke nok vinde! Miav, miav, miav!
Jeg arbejdede med pigerne for mange år siden.
Vi grundlagde forretningen sammen.
-Toni! Hvordan går det? Du er fin! -I lige måde.
Vi kaldte hende Toni Baloney, fordi hun spiste mange pølsemadder.
-Jeg kan også lide pølser. -Hvad laver din kæreste?
-Han spiller basket. -Professionel basket.
Okay. Det lyder voldeligt.
-Hvad leder du efter? -Candy.
-Det er en dårlig idé. -Hun stirrer på mig!
Nej, det er bare hendes øjenform.
Hun er lidt vred. Hun bærer vist stadig nag.
-Jeg kan ikke høre dig. -Hun bærer nag.
-Hvorfor det? -På grund af sovetrøjerne.
Se, det er en sovetrøje. Jeg elsker at sove i en trøje.
-God idé! -Hun gjorde ingenting med den!
-Hun havde dem på. -Jeg er iværksætter!
Jeg fremstillede dem, solgte dem og tjente en masse penge.
Og jeg lavede nat-sweattrøjer til mænd. Han bliver svedig.
-Nemlig. -Det er okay.
-Hvorfor er en sovetrøje feministisk? -Den holder en varm.
Ved du, hvad der holder en varm? En god bog. En idé.
-En sød fyr. -Det ved jeg ikke...
Jeg går hen og taler med Candice.
Ja, gør det. Sig, at jeg gerne vil tale med hende.
-Det var rart at møde dig. -I lige måde.
-Gå din vej, Toni. Det er farligt. -Sæt ikke ild til butikken!
-Jeg kan ikke klare det længere! -Nej, lad være!
Du ligner en mand, der urinerer!
Ja. Hvordan vidste du, at jeg ville brænde den ned?
Tja... Hvad ville du gøre?
Jeg ville brænde den ned. Kun den her del.
Så har vi ingenting at glæde os til.
Tal med Barbara i et par minutter, så er vi færdige.
-Og det der er vanvittigt. -Ja... Jeg er bare vred.
-Lad være... -Jeg gør det ikke.
Jeg vil bare tømme dunken.
Hvordan går det? Tak, fordi I kom. Er I klar til at danse?
Jeg skal have overstået det juridiske. Allergier?
Allergier... I må desværre gå. Det er et forsikringsspørgsmål.
Jeg beklager.
Det er ikke sjovt at blive sagsøgt. Jeg vil bare danse.
Men dans er desværre 80 % bevægelse-
-10 % er retssager og 10 % arbejde med retssager.
Søren Brun er beskyttet af ophavsretten.
Selv den siksak-mønstrede bluse...
Charles Schulz er en glad fyr, men firmaet sagsøger ofte folk.
Vælg jeres ikoner og logoer klogt. Stol på mig.
Har jeg lært jer dansetrinnet? Vent bare, til I ser det.
Er I klar? Seks, fem, fire, tre, to, et.
Tak, fordi I kom! I var lærenemme.
En anden klasse er på vej. I var fantastiske.
Husk, at I ikke skal sagsøge mig.
-Det vindue er beskidt. -Michelle! Grøntsagerne er her.
Alle tiders! Sikke nogle fine peberfrugter!
Der er en seddel med.
Utroligt, at de har leverer.
Perfekt, når det gælder sommergrøntsager.
Jeg ville ønske, at de gjorde det med alting.
-Hvad er det? -Det ligner en skulptur.
Hvad er det? Vent, jeg har jo svaret.
Det er en durian, en kapselfrugt.
-Kan du åbne den? -Den er for hård.
Folk i junglen synes nok ikke, at den er for hård. Den er hård!
-Hvordan vidste de, at det var mad? -Det må vente. Vi skal have kaffe.
Lidt jordbær...
Det er synd, hvis den der frugt skal gå til spilde.
-Vi læser på nettet, hvordan man gør. -Det bliver vores mål i morgen.
Vi åbner den og nyder den.
-Okay. -Godnat.
-Kaffe... -Har du pudset vinduet?
-Nej. Hvornår skulle det være sket? -Da jeg sov.
-Jeg har ikke pudset vinduet. -Okay.
Hvad med frugtsalat til morgenmad? Vi kan bruge durianen.
Sådan! Hvordan gør de ude i junglen?
-Dejlig duft. Det er besværet værd. -Man vil jo bruge al frugten.
Det her virker.
Vent. Undskyld, at vi er så uvidende, Sydøstasiens guder.
Flot tale.
Har du sorteret bøgerne efter farve?
Nej, jeg troede, at det var dig. Tag æren for det! Det er flot!
Ja, det er flot. Jeg vil bare åbne den!
Lad os kaste den.
Okay, men vi gør det som i et TV-drama.
Tag dine ting og forsvind fra mit hjem!
Sig til senatoren, at jeg vil tale med ham nu!
Jeg elsker dig!
Hvem ejer de heste?
Det er et jordskælv. Det er et jordskælv!
Vi må ned. Skal vi være under eller på noget?
-Er det normalt under jordskælv? -Se! Durianen vinker.
Farvel! Jeg havde ikke set armen.
Den må have gemt den på ryggen.
Tja, vi har stadig grunden.
Jeg glæder mig til den næste grøntsagskasse.
Nu er hun alene. Vil du ikke nok tale med hende? Tak.
-Barbara, hvordan har du det? -Candy.
-Hvordan går det? Tak, fordi du kom. -Toni inviterede mig.
-Det går godt... -Hun siger, at du er vred på mig.
Jeg er lidt vred. Husker du, at du fik blev udnævnt-
-til Årets forretningskvinde for otte år siden?
-Du burde have takket mig. -Det gjorde jeg da!
Indrøm, at det var mig, der sov i trøjer.
Jeg er foretagsom og tænkte: "Det er ikke en dårlig idé."
"Jeg vil se, om det fungerer." Og det fungerede.
-Så lavede jeg sweattrøjer til mænd. -"Nat-sweattrøjer til mænd".
Den slags havde du jo ikke på. Det var ikke noget personligt.
-Indrømmer du, jeg havde del i det? -Ja.
-Hej, hvordan går det? -Min mand LaMarcus.
-Det er Candice, eller Candy. -Velkommen.
-Du må vælge først. -Er det til mig? Alle tiders!
Ved du hvad? De er nye. Jeg vil kalde dem "Candices..."
"...sovetrøjer". Fordi jeg ikke har nævnt dig nok.
Jeg har en idé til et nyt produkt. En lokoførerhat-
-hvor der står: "Tog på vej." Og jeg som er lokoføreren.
-Hvad mere? -Gå hen og kig på bøgerne.
-Rart at møde dig. -I lige måde.
Jeg savner dig. Undskyld, hvis jeg sårede dig.
-Jeg var ikke rigtig vred. -Jeg elsker dig.
-Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig.
-Gå tilbage til din mand. -Hvad foregår der?
Tak. Godnat.
Godnat.
Sover du allerede? Jeg kan ikke slukke lyset.
Vent! Vent på onkel Brendan.
Det her er en skøn sovestilling.
Hvad skal jeg drømme om i nat?