Reklamer for dit produkt eller brand her – Besøg www.OpenSubtitles.org i dag.
Vældige vidder.
Uhyggelig stilhed.
Men enhver fornemmelse af tomhed er en illusion.
Sletterne på vores planet huser den største samling dyr på jorden.
I centrum for alt det, der sker her, står en eneste vækst.
Græsset.
Den mirakuløse plante dækker en fjerdedel af jordens landoverflade.
Græsjord findes der, hvor det regner lidt, men dog ikke nok til en skov.
Nogle af dem er kolossale.
Den centralasiatiske steppe strækker sig en tredjedel rundt om jorden.
Det er sommer, og ørne svæver på termikken -
- og kigger søgende efter byttedyr på jorden.
I det ydre Mongoli er en af jordens
store vandringer i fuld gang.
Kun få mennesker bevidner denne mærkelige årlige begivenhed.
Mongolske gazeller. Man mener, at to millioner individer lever her -
- men ingen ved det med sikkerhed.
Det meste af tiden er de spredt ud over det store landskab -
- men en gang om året samles de for at kælve.
De nedkommer næsten alle sammen i løbet af de næste ti dage.
I det åbne landskab er kollektiv kælvning det sikreste.
Med så mange årvågne øjne -
- er det svært for rovdyr at komme snigende.
Der er hverken buske og træer. Der er kun en ting at gemme sig bag.
Græs.
Og det er ikke særlig effektivt.
Det er også svært for rovdyrene at opfostre unger på græssletterne.
Der er ingen træer, så ørnene må bygge rede på jorden.
Alle, der lever på de store sletter, er udsatte for elementerne.
Ild spreder panik i flokken.
Gazeller er de fødte løbere,
og selv små kalve løber fra ilden -
- hvis de kan undgå at blive trampet ned.
Intet står i vejen for flammerne,
som fortærer dem, der ikke kan flygte.
Store mængder græs, værdifuld føde, er gået tabt.
Og med dem de gamle og de svage.
Gazellerne drager videre til nye græsgange og forlader elendigheden.
Fugl Føniks rejser sig af asken.
Græs er en utrolig overlever.
Græs vokser ud fra en beskyttet del ved roden -
- og er derfor uforgængeligt.
Det kommer og regenerer sig hurtigt -
- og dækker mere af jordens overflade -
- og udgør føde for flere dyr end nogen anden plante.
Blodnæbsvævere,
halvanden milliard myldrer hen over Afrikas savanne.
Det er verdens talrigeste fugl.
Nogle flokke er så store, at det kan
tage fem timer for dem at flyve forbi.
Græs er det eneste, der kan mætte plager af denne størrelse.
De glubske sværme sluger alle frø.
Og bladene og stråene lever de store antilopeflokke af.
Den østafrikanske savanne udgør hjem og føde for knap to millioner gnuer.
De æder græsset ned til rode og levner kun ganske lidt.
Men græsset kommer sig på få dage -
- og bliver ved med at ernære verdens største flokke.
Græs findes ikke kun i troperne.
Det formår også at vokse under Arktis' iskolde betingelser.
Bag trægrænsen er vores planet ufrugtbar og dækket af is og sne.
Et tilfrosset ingenmandsland ved verdens ende.
Men i en kort periode hvert år slipper den lange mørke vinter sit hårde tag.
Temperaturen stiger og græs, som
har ligget dybfrossen om vinteren - - spirer på ny.
Arktis bliver atter grønt.
Den smeltende is afslører et sletteland på størrelse med Australien.
Dette er den arktiske tundra.
Det er en øde og stille vildmark,
men det bliver der snart lavet om på.
Snegæs.
De overvintrer ved Den Mexicanske Golf -
- og flyver op over Nordamerika om foråret -
- for at nå den arktiske tundra.
Fem millioner fugle gør denne rejse hvert år.
Den næsten 4800 kilometer lange
vandring har taget dem tre måneder.
Udmattede og udhungrede lander de inde i polarcirklen.
De er omsider tilbage på deres sædvanlige yngleplads.
Snegæs holder sammen hele livet.
Parrene må omgående finde en redeplads.
Der er knaphed på gode steder, og der er hidsige naboer overalt.
Tvisterne kan være voldsomme.
Forstået!
Det er en lang rejse, men i en kort periode er tundraen perfekt til dem.
Græsset vokser hurtigt under den
korte sommer, og her er kun få rovdyr.
Her er det forholdsvist sikker at bygge rede på jorden.
Ikke desto mindre må hunnen ruge på sine æg i tre uger -
- og i den tid er hun meget sårbar.
En polarræv tager bestik af kolonien.
Hun har ventet på gæssene hele vinteren.
Det er umuligt at snige sig ind på dem.
Måske står lykken den kække bi.
Kolonien forsvarer sig godt. Man kommer ikke let til føden her.
Hun jages væk fra alle reder, men sulten får hende til at blive ved.
Der er flere æg, end hun orker at æde.
Men rugetiden er kort, så hun
gemmer meget af rovet til senere -
- når gæssene er væk.
Længere sydpå lusker større rovdyr rundt på tundraen.
Ulve.
For dem er det en endnu større udfordring at finde føde på sletterne.
Deres bytte er svært at finde.
De har ledt i dagevis uden at finde et tegn.
Et eller andet sted i dette uendelige landskab er der føde til dem.
Her er den: karibuer.
De tilbagelægger små 50 kilometer
om dagen og 3200 om sommeren.
Ulvene dør af sult, hvis de ikke finder nogen karibuer.
Men det er ikke let at finde et bytte, der hele tiden er i bevægelse.
Irriterende insekter og jagten på nye græsgange driver dem videre.
En ulv har omsider fået færten af dem.
Karibuerne er i nærheden.
Omsider en chance.
Jagten begynder.
Ulvene spreder panik i flokken, så de svage og unge udskilles.
En kalv kommer væk fra moderen.
I gåsekolonien er det højsommer, og æggene klækkes.
Ungerne klækkes i løbet af en dag eller to med utrolig præcision.
Der er nu en million gæslinger i kolonien.
Ræven tager stadig så meget, hun kan.
Sommetider slår en mund bare ikke til.
Hun må nøjes med en.
Ikke al maden gemmes af vejen. Noget af den skal bruges her og nu.
Hun har syv sultne unger at mætte.
Deres appetit vokser, så moderen må arbejde hårdt for sine unger.
Kun fede og raske unger overlever den arktiske vinter.
Langt flertallet af gæslingerne overlever.
Forældrene fører dem til trygheden
i vandet, så snart de er stærke nok.
For rævene er overflodets tid slut.
Men moderen har givet sine unger den bedst mulige start i livet.
Gæssene bliver på tundraen sommeren ud -
- hvor de tvinges sydpå vinteren over.
På disse kanter er solens stråler svage -
- og græsset vokser kun et par måneder om året.
Men længere sydpå er somrene længere, og græsjorden trives.
Nordamerikas prærieland.
De frodige græsgange var engang hjemsted for de største flokke vores planet har oplevet.
Der var engang 60 millioner bisonokser -
- men intet dyr kan klare menneskets rovdrift -
- og ødelæggelse af levesteder.
For 100 år siden var der kun tusind bisonokser tilbage.
Takket være omfattende beskyttelse er arten i fremdrift.
Vækstperioden er lang, og her
kan flokken græsse hele året.
En bisontyr vejer et ton.
I højsommeren er tyrene fede
og stærke, men kun et fåtal parrer sig.
Præcis hvem skal snart afgøres.
På tempererede sletter jorden rundt er sommeren en tid til forplantning.
Nu blomstrer græsset.
Sletterne får også nye farver.
Blomstringen i nord har sin parallel på den sydlige halvkugles græsjord -
- og ingen steder er den mere imponerende end på Sydafrikas veldt.
Ikke alle tempererede sletter er lige så farverige om sommeren.
Midsommer på den tibetanske højslette.
Det er den højest beliggende slette på jorden.
Trods de hårde forhold vokser der græs nok til at brødføde -
- de græsædere, der lever det højeste sted i verden.
Yakokserne.
Selv om sommeren er livet hårdt.
Temperaturen når sjældent over nul grader, og luften er tynd.
Det er også usædvanlig tørt af en meget stor grund.
Himalaya.
Den mægtige bjergkæde fungerer som en barriere for skyer sydfra -
- og kaster en gigantisk regnskygge, der gør Tibet til et tørt område.
Græsset klynger sig til livet, selv når vinde -
- fjerner den smule fugt, der findes i jorden.
Så længe græsset overlever, gør græsædere det også.
De asiatiske halvæsler.
Hingstene slås om territorierne.
De, der har de bedste, har størst chance for at tiltrække en flok hunner.
Det er en farlig affære.
Det var en sejr, men han kan ikke
regne med, at hunnerne dukker op.
Æselhunner er mystiske dyr.
De kommer og går, som de vil,
og deres adfærd virker uforståelig.
De er højslettens nomader.
De vandrer lange strækninger over
den tørre sletter i jagten på oaser.
Men når de finder paradis,
æder og drikker de kun nogle timer -
- for så at vende tilbage til støvet uden åbenlys grund.
Halvæsler er de mest iøjnefaldende pionerer i dette høje grænseland -
- men den talrigeste græsæder i Tibet bor under jorden.
Pibeharen er en slægtning til kaninen, og den lever også af græs.
Pibeharen går aldrig langt væk fra boet på den udsatte højslette -
- for besætterne flytter ind, så snart de får chancen.
Tibetløbekrage og snefinker kan være irriterende -
- men udstås, fordi de tilbyder et værdifuldt advarselssystem.
Den bizarre tibetanske ræv er pibeharens værste fjende.
Når den jager, holder den sig under horisonten -
- hvilket lettes af dens underfundige kropsform.
Men hvorfor har den et firkantet hoved?
Om sommeren varmes højsletten op
og tiltrækker fugtig luft sydfra.
Men vandet kommer aldrig.
Den fugtige luft tvinges op af Himalaya -
- og kondenserer til kolossale regnskyer.
Disse skyer slipper alt regnvandet på sydsiden af bjergene.
De toppe, der gør Tibet tørt -
- er årsag til, at monsunregnen falder
længere sydpå og gør Indien grønt.
Med den rigelig regn og det tropiske
solskin trives græsset fuldt ud.
Elefantgræs er verdens højeste.
Græs, som når over en elefant, kan skjule alle mulige overraskelser.
En florikan-han.
Det er hårdt arbejde at fange en mages opmærksomhed i højt græs.
På græssletterne i Indien lever nogle
af de største græsædende pattedyr.
Og nogle af de mindste.
Indiske dværgsvin er ikke større end kaniner.
Det er det mindste og mest sjældne af alle vildsvin.
Hunnen har travlt med at samle græs, men det er ikke til at spise.
Hun bygger en rede.
Hver unge er måske nok så lille, at den kan ligge i en hånd -
- men hun har ti af dem.
Græs kan vokse så højt, hvis det får ubegrænset sol og vand.
Men på de fleste tropiske sletter
efterfølges regnperioder af tørke.
På de afrikanske savanner leder
græsædere efter græs og vand.
Uden regn hvirvles støv op af storme.
Græsset kan så miste grebet.
Elefanterne er i overhængende fare.
De skal drikke næsten dagligt.
Drevet frem af tørst vandrer
de hundredvis af kilometer.
Hunnerne stoler på hukommelsen og fører familierne -
- til de særlige vandhuller, som har reddet dem årene før.
Her er der stadig vand -
- men de skal dele det med meget tørstige dyr af alle slags.
Der er spændinger i luften.
Elefanterne kontrollerer vandhullet -
- men når mørket falder på, forskydes magtbalancen.
Tørstige elefanter når stadig frem i løbet af natten.
Der er det køligere at vandre.
I mørket bliver rollerne forbyttet.
Elefanterne har ikke meget bedre mørkesyn end mennesker.
Men løverne har meget mere følsomme øjne.
Kattedyrene er sultne, og det har elefanterne vist fornemmet.
Løver plejer ikke at jage elefanter -
- men i nødsituationer tyr man til nødløsninger.
I denne flok er der unger. Det er et lettere bytte.
Men hvordan får man fat i dem?
Elefanterne danner ring om ungerne.
Det er en uigennemtrængelig grå mur.
Nogle udmattede efternølere når stadig frem.
En af dem er alene.
Men den er for stor en mundfuld for løverne.
Den her ser lidt mindre ud.
En enkelt løve har ikke en chance -
- men hele flokken er her.
De er 30 styk, og de er specialister i elefantjagt.
Denne elefant giver føde til hele flokken i mindst en uge.
Elefanterne ved, at vandhullerne
er farlige, men de har intet valg.
De dramaer, der udspiller sig her, er en grum påmindelse om -
- hvor vigtigt vand er for alt liv her på sletterne.
Når tørkeperioden omsider er ovre -
- gennemgår Afrikas afsvedne savanner en radikal forvandling.
Regn skyller ned over kontinentet,
og det standhaftige græs vokser igen.
Og flokkene vender tilbage.
De har været spredt over store områder i månedsvis -
- og har kæmpet for at overleve omkring små vandhuller.
Nu er de gode tider tilbage.
Nogle få afrikanske savanner er meget særlige.
Her flyder regnvand fra nær og fjern over de flade sletter.
Græsset står under vand, men det vokser alligevel.
Oversvømmelser, ildebrande, sol og minusgrader. Græs kan klare alt.
Efter et halvt års tørke,
tager græsset over efter den tørre jord.
De frisk skud tiltrækker dyr fra fjerne egne.
Mange vandrer meget langt for at få del i overflodet.
Nogle snarrådige dyr lever her hele året.
Bavianerne lever her permanent - men de må ændre adfærd,
hvis de vil forsyne sig - - på de nu oversvømmede sletter.
Der er masser at æde, men det kan
være lidt ubehageligt at nå føden.
Vandet er et problem for ungerne -
- men de ved, hvor de kan holde sig tørskoet.
En saftig snegl er rigelig belønning for at få våde poter.
De dyr, der har overlevet den
golde tørke, får nu deres belønning.
På vores årstidsbundne planet betyder
sletterne et liv i overflod eller nød.
I overflodets tid ernærer sletterne den største samling dyr på jorden.
-- Subs Fixed til Dansk af Poing --
Støt os og bliv VIP medlem for fjernelse af reklamerne www.OpenSubtitles.org