EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Reklamer for dit produkt eller brand her – Besøg www.OpenSubtitles.org i dag.
Mere vand?
Ja, tak.
Hvor længe endnu, Ben?
Cirka fire timer og 16 minutter.
Morgenmad måske? Det sædvanlige?
Det lyder godt. Tak.
Kun en times tid, før solen står op.
Sidste chance for at se nordlys.
Jeg kunne snakke om at arbejde i en biograf eller køre med aviser.
At jeg cyklede otte kilometer
for at dele syv aviser ud for ti dollar om måneden, men...
Sandt at sige havde jeg ingen cykel,
og jeg brugte mere tid på at snige mig ind i biffen
- end på at tjekke billetter. - Hvad var det så?
Mit første job? Det skal ikke med i bogen.
Hvorfor ikke?
Jeg arbejdede for en mand, der dyrkede cannabis ude på landet.
En hashsælger?
Nej, en landmand. Onkel Henry.
Han var ikke min onkel, men det blev han kaldt.
- Hvad gjorde du for onkel Henry? - Jeg emballerede produktet.
Han stolede sjovt nok på, at jeg ville veje det korrekt.
Og... testede du produktet?
Nej. Gode gamle onkel Henry
gødede sine afgrøder fra sin egen septiktank.
Men det var en loppetjans. Jeg sparede en formue op.
Og så kunne jeg købe alle studiebøgerne til de fire år på Sentinel.
Fortæl mig om Sentinel.
Hvad var dit første job?
Nej, bogen handler jo ikke om mig.
Trækkerdrengen i Scorpio.
Det var dig, ikke?
Hvorfor tror du det?
Skriver forfattere ikke om det, de kender til?
Den figur er digtet ud fra en af mine venner.
Jeg var ikke selv trækkerdreng.
Jeg... ventede bare i lobbyen på hotellerne, hvis han skulle have hjælp.
Surt liv for en teenager.
Det var bedre end at rumstere rundt i containere.
Hvad skete der så med din ven?
Han døde.
Var det aids - ligesom i bogen?
Selvmord.
Hvorfor skrev du så ikke det?
Fordi det var fiktion.
Fordi... selvmord er for egoistisk.
Lad os tales ved igen senere.
Jeg har nogle småting, jeg skal tale med Claire om.
Fint.
Vi har travlt, så vi får måske ikke talt sammen før på tilbageturen.
Det er okay. Jeg har ikke været i Moskva før.
Jeg skal i Gorky Park, og jeg skal se Svanesøen.
Hvordan går det?
Cathy e-mailede udtalelsen til mig.
Vi fik Kreml til at moderere ordvalget lidt.
Tror du, Corrigan vil sige det?
Han hader nok hvert et ord, men hvis han kan komme hjem...
Petrov overvejer det kun
grundet vores indflydelse i FN.
Er I sikre på, at det holder vand?
Nægter Petrov at samarbejde, hasteindkalder
generalsekretæren til møde, så snart vi lander i USA.
Lad os håbe, det ikke ender så vidt.
Du skal ikke gå med til for meget.
Han er marginaliseret i Sikkerhedsrådet.
Han har fængslet en amerikaner, og han vil ikke have skylden.
Vi vil sikkert stå med en langt mere rimelig mand
end ham, der besøgte os i Washington.
Vi flyver tilbage med en fredsaftale og med Corrigan.
Og får det bedste ud af det.
Skal vi ikke give Corrigan vores suite på vej hjem
og lidt fred for pressen?
Det er en god idé.
- Fik du sovet? - Nej.
- Har du spist? - Ikke endnu.
Her.
Kom og se.
Er det ikke bare det smukkeste, du har set?
Hej, sover du?!
- Hej. - Du var langt væk.
Ja, det var jeg vist.
Er det Kara?
Kara? Hvad?
Invitér hende dog ud. Jeg ved, hun ville sige ja.
Det ville være godt for dig at møde nye mennesker.
Nej. Jeg stoler ikke helt på mig selv.
Hvad mener du?
Hør, ud med sproget.
Lover du, at du ikke siger noget?
Det lover jeg.
Efter hun gik fra mig,
var der mange nætter med stoffer og kvinder.
Og nogle af kvinderne kan jeg ikke engang huske.
Kara er en sød pige, så...
- Men sådan er du ikke mere. - Der var ret farligt dengang.
Det var langt ude og ikke altid lige ufarligt.
- Er du blevet testet? - Nej.
Så skal du testes.
Det er jeg pissebange for.
Det er klart. Skal jeg tage med dig?
Nej tak.
Der er en klinik i Towson, som mine venner bruger.
- Du kan bare gå-- - Jeg har fattet det!
Jeg kan tage med dig i morgen, hvis det er.
- Jeg er ikke et pattebarn. - Det sagde jeg da ikke.
Jeg-- Jeg holder af dig og vil have, du har det godt.
Vent--
Max! Max!
Tak.
Tak, fordi du løslader Corrigan. Det betyder meget for os.
Og sikkert også for hele hans familie.
Vi ønsker alle sammen det samme. Dette er bare første skridt.
Hr. Litsky, min stabschef, følger dig til fængslet.
- Skal vi gå? - Hr. præsident.
- Tak. - Efter dig.
Så... starter vi på en frisk.
Som om det er første gang, vi mødes.
Sid ned.
- Lov ham et fængsel. - Et fængsel?
Et splinternyt fængsel.
Hvorfor vil hans vælgere have forbrydere i baghaven?
Det vil de heller ikke. Men de vil gerne have jobs.
Han har søgt om finansieringen i årevis. Birch har sat sig imod det.
Sig, du overtaler Birch. Hvis det ikke virker,
så sig, der måske er plads til ham som transportminister.
Han er jo i lommen på automobilbranchen.
Hans holdning til CO2-udledninger er frygtelig.
Så giv ham en stærk modpart i miljøstyrelsen.
Jeg er ikke klar til at udpege min regering allerede.
Det er jo ikke et løfte. Du vil bare overveje ham.
Doug? Vi må hellere komme i gang.
Brug automobilbranchen til din fordel. Den, Winkowski støtter,
følger alle superdelegerede med støtte fra Ford og Chrysler.
Og hvis det ikke virker,
så sig, du overvejer Dick Butler som transportminister. Ham hader han.
Jeg må løbe. Fortæl, hvordan det går.
Du skal arbejde på din krop og ikke på dit arbejde.
Altså, når chefen ringer...
Når du er her hos mig, er det mig, der er chefen.
Lad os komme ind og ned på madrassen.
Javel.
- Michael. - Fru Underwood.
Claire.
Bliver du behandlet godt?
Ja, som De kan se.
Tak, hr. Litsky,
men jeg vil helst høre Corrigan sige det selv.
Ja, de behandler mig fint.
- Er du blevet tilset af en læge? - Ja. I går.
- Du ser tynd ud. - Jeg har altid været tynd.
Præsidenten bad mig besøge dig, så jeg kan fortælle nyhederne.
Din løsladelse er i orden.
Vi tager dig med hjem i morgen.
Jeg troede, du ville blive glad.
Hvad var vilkårene?
Der vil være et fælles pressemøde.
- Med Petrov? - Ja, med begge præsidenter.
Aftalen er, at du kommer med en kort udtalelse.
Undskyld... Det står for småt, og jeg har ingen briller.
- Vi tilbød Corrigan briller-- - Ja.
Mine egne gik i stykker, da jeg blev anholdt.
De andre fanger får ikke briller. Jeg vil ikke have særbehandling.
Vi giver briller til alle, der har brug for dem. Russere og amerikanere.
Det er løgn.
Så læser jeg det.
Der står: "Jeg, Michael Corrigan, undskylder til borgerne
i Den Russiske Føderation for at krænke jeres love.
Jeg fortryder, at jeg udsatte børn for unormale seksuelle tendenser.
Jeg takker præsident Petrov for den nåde, min løsladelse er symbol på,
og fordi jeg må vende hjem til USA."
Hvem har skrevet det?
Det er resultatet af lange forhandlinger
mellem folk fra vores udenrigsministerium
og det russiske udenrigsministerium.
Jeg kan altså ikke sige det der.
Jeg ved godt, det ikke er ideelt.
Intet er ideelt. Ud over en ophævelse af loven.
Må vi være lidt alene?
Præsident Petrov bad mig om at blive hos Dem.
Og jeg beder dig om at lade os være alene.
Hr. Litsky? Cellen bliver aflyttet, ikke?
Jeg ved intet om faciliteterne.
- Hvor er den? - Fru Underwood.
Hvis Corrigan og jeg skal tale privat sammen,
vil jeg være sikker på, at det også er helt privat.
Hvor er den mikrofon?
Dig, kom her.
Førstedamen beder om, at båndoptageren bliver fjernet.
Vær venlig at gøre det nu.
Tak.
De ophæver ikke loven.
Udtalelsen er et krav for din løsladelse.
Der er intet at forhandle om.
Det er allerede sket.
- Hvad med de 27 andre? - De er ikke amerikanere.
Bliver de ikke løsladt, så skal jeg heller ikke ud.
Vi kan intet gøre for dem.
Du er førstedame og FN-ambassadør.
Siger du virkelig, at du intet kan stille op?
Det tror jeg simpelthen ikke på.
Det var svært nok at forhandle om din løsladelse.
Jeg skal slæbes ud herfra, for den udtalelse får I ikke af mig.
Det er jo bare ord.
Ord, du kan fornægte igen, så snart du er tilbage i USA.
Petrovs propaganda mod bøsser? Det er også bare ord.
Nå, kommandoturnusser.
Halvårligt efter det første år. Vi pressede på for en umiddelbar turnus,
- men israelerne har-- - Naturligvis, nej.
Vi skal først vinde deres tillid.
Men vi ville aldrig træffe større beslutninger
uden først at spørge dine generaler.
Så længe vi har gennemsigtighed og kommunikation.
Det er nøglen til hele foretagendet.
Når det første år er vel overstået, og...
troppetallene ser acceptable ud,
kan I så med sikkerhed anskaffe så mange?
Ja. Det behøver jeg ikke Kongressen til.
Nej, men finansieringen...
Kommer fra forsvarsministeriet ligesom alle udstationeringer.
Infrastruktur og logistikstøtte til jeres tropper...
Den udgift kan vi tilføje som supplerende support.
Vi kan hjælpe til.
Alt, I kan undvære, vil være en hjælp.
Men... det bringer os til det, ingen vil nævne.
Missilforsvaret.
Jeg kan acceptere delvis nedrustning i Polen.
Og vi behøver ikke... gå ud med det.
Men vi skal overveje Tjekkiet.
Hvad foruroliger dig?
Vi ville ikke forstyrres.
Din kone sætter pris på fortrolighed.
Hvad?
Vi talte om missilforsvaret.
Hvad har det med Claire at gøre?
Hun... taler med Corrigan under fire øjne.
- Det er lige meget. - Er der noget galt?
Det håber jeg sandelig ikke.
Missilforsvaret.
En udtalelse i de russiske medier. Andet er det ikke.
Lad mig spørge om noget.
Ville du læse den udtalelse, hvis du var mig?
Ja, jeg ville.
Ville du takke ham, der siger, at du udgør en fare for børn?
Du behøver ikke mene det. Du skal bare sige det.
Jeg sultestrejkede i seks dage.
Så stoppede jeg.
Jeg var for sulten til at fortsætte.
En af de andre, som... jeg blev anholdt sammen med. Sergei.
Han holdt ud i 28 dage.
De endte med at tvangsfodre ham,
og så lod de endelig hans mor komme på besøg.
Men det var for sent - for begge parter.
Jeg får stor mediebevågenhed.
Men der er intet om Sergei.
En mand dør, og det er, som om det aldrig er sket.
Fordi han er russer.
Jeg kan ikke bare lade de andre herinde i stikken.
Eller de millioner af mennesker derude,
der får at vide, at de er født med en fejl.
Men derhjemme kan du jo fortælle om Sergei.
Det hjælper hverken ham eller de andre.
Vi hiver dig ud, hvis vi skal. Det har du ingen magt over.
Men det, jeg har magt over, er, at jeg ikke kommer med den udtalelse.
Godt.
Hvad, hvis jeg kan få dem til at ændre
det med unormal seksuel tendens?
- Er det det værste? - Du kan ikke analysere det sådan.
- Det er alt eller intet. - Sådan fungerer politik ikke.
Men sådan fungerer en revolution!
Hvordan går det?
Har du tid?
Bed mr. Litsky fortælle dem, at hvis der ingen udtalelse kommer,
bliver han ikke løsladt under nogen omstændigheder.
- Hvad laver du? - Hvad mener du?
Corrigan.
- Hvad er der? - Du vil have ham til at nægte.
For at ydmyge mig. Din kone sagde, han ikke skal sige noget.
- Det er jo vanvittigt. - Du kom med falske intentioner.
Nej. Viktor, vi vidste, han ville stille sig på bagbenene.
Det er en mand med stærke overbevisninger.
Udtalelsen er vigtig.
Claire forsøger da om noget at overtale ham til at sige det.
Hvorfor bad hun så om, at vi slukkede for mikrofonen?
Det ved jeg ikke.
Måske så han følte sig mere sikker?
Men det der ville jeg ikke bekymre mig om endnu.
Claire er meget overbevisende.
Nu siger jeg det ligeud.
Ingen udtalelse, ingen aftale!
Ikke mellem os. Ikke med ham.
Han kommer for retten og bliver dømt.
Det bad jeg hr. Litsky sige til dem begge.
Jeg stoler blindt på min hustru.
Viktor, det her er altså ikke et komplot af en art.
Nej.
Der er ingen fleksibilitet, hvad angår udtalelsen.
Samarbejder du ikke, kommer du i retten.
Godt. I retten kan de ikke give mig mundkurv på.
Hvad med din mand?
Har du talt med John?
Jeg sagde til ham, vi var forhåbningsfulde.
Hvordan har han det?
Han er urolig for dig.
Han ville med, men det kunne jo ikke lade sig gøre.
Jeg lovede at ringe, når jeg havde talt med dig.
Jeg tænkte... du kunne ringe selv. Fra Air Force One.
Han forstår det alligevel.
Han savner dig, Michael.
Jeg savner ham. Jeg savner masser af ting.
Mine forældre, mine venner, min hund.
At have mere end en lille bid solskin.
Men vi vælger selv vores liv. Det er det, der knytter os sammen.
John har udtalt sig vidt og bredt. Han taler kun om din løsladelse.
Du forvolder ham sorg. Og det behøver du ikke.
Han behøvede jo ikke gifte sig med mig.
- Det er da egoistisk. - Måske.
Men det er det også at modsige alt, jeg tror på, bare for at slippe ud.
Jeg synes det, du gør, er mere egoistisk. Det handler om ego.
At bevise noget over for dig selv.
Og det gør en mand derhjemme fortræd.
John er svag. Han ville udtale sig uden at tøve,
hvis han var her i bare et par dage,
og derfor er jeg, og ikke han, her.
Jeg blæser på, om han synes, jeg er egoistisk.
Han kan acceptere det eller ej. Er det ikke ægteskab?
At acceptere din partners egoisme er noget, du af alle burde forstå.
Du har ikke begreb skabt om ægteskab.
Handler det om... at ofre sig?
Jeg tror, det handler om respekt.
Og du respekterer ikke hans smerte.
- Hans smerte er underordnet. - Hvordan kan du sige det?
Fordi min også er det.
Ved du, hvad jeg har spurgt mig selv om lige siden sultestrejken?
Er jeg virkelig villig til at ofre mit liv for det?
Det kan jeg ikke svare på.
Men jeg har dog noget, jeg går højt nok op i
til overhovedet at spørge.
Har du spurgt dig selv om det?
Hvad er du villig til at dø for?
Er De klar, fru Underwood?
Ikke endnu.
Hvor meget længere?
Sig til præsidenten, at jeg ikke går,
før Corrigan følger med.
- De kan ikke blive, fru Underwood-- - Vær sød at give ham beskeden.
Det går ikke, at førstedamen bliver--
I kan ikke fjerne mig med tvang.
Gør nu, som jeg siger.
Hvad laver du? Viktor er godt gal i skralden.
Du skal overbevise ham om at droppe den udtalelse.
Du må gå ud fra, at vi bliver aflyttet.
Linjen bliver aflyttet.
Alt, jeg siger, ville jeg også sige direkte til Petrov.
Skulle du ikke overbevise Corrigan om den udtalelse?
Jeg gør mit bedste, men vi skal presse på fra begge sider.
Han er hårdnakket og giver sig ikke, og det forstår jeg.
Corrigan er også hårdnakket.
Hele aftalen afhænger af det.
Viktor sagde højt og tydeligt, hvad han vil,
- og vi lovede det, før vi-- - Jeg prøver at redde, hvad jeg kan.
Tiden er knap. Vi skal flyve tilbage i morgen,
og pressen forventer at se Michael.
Viktor, hvis du lytter med,
skal du vide, jeg gør alt, jeg kan for dig.
Men du bør nok overveje at droppe den udtalelse.
Det gør han ikke, Claire.
Tal nu med ham, Francis.
Dropper han det ikke, så se, om han vil nedtone den.
Han vil jo heller ikke have, at det her går i vasken.
Godt, jeg ser, hvad jeg kan gøre.
Jeg holder dig orienteret.
Alle tiders. Tak.
Selv tak.
Undskyld mig.
Hej, Max.
Jeg er på klinikken.
Er du okay? Du lyder--
Jeg er bange. De skal til at tage blodprøven. Kan du komme?
Jeg er altså rigtig bange, Lisa.
Ja. Fint. Jeg kommer med det samme.
Ja. Hold ud så længe, ikke?
Jeg er nødt til at gå. Gider du ordne resten?
Fint, tak.
Jeg har godt nyt, hr. Orsay. Alle prøver er negative.
Her er svarene, så De har dem.
Jeg har lidt pjecer og sådan om beskyttelse,
prævention, hvordan De undgår højrisikabel adfærd.
Ellers tak. Jeg... klarer mig.
Okay, så tager jeg dem.
Jeg er positiv.
Jeg kan bare ikke-- Jeg kan ikke være alene lige nu.
Kom med. Kom med mig.
Ikke?
- Stamper. - Alt er fint.
Sagde han ja?
Det tog et par timer, før han makkede ret.
Måtte du bringe Butler på banen?
- Fængslet var nok. - Herligt.
- Hvem står så for skud? - Willis Morrison, 12. kreds.
Ohio. Jeg har hans fil derhjemme.
Jeg ringer om en time.
Der kan man se... Nu taler du igen i telefon.
Nu er tiden min egen og ikke din.
Er du smuttet?
Ja, du var min sidste aftale.
Hjalp arbejdet i dag?
Ja. Jeg har det fint.
Du gør også flotte fremskridt.
Og når du er kommet helt til hægterne,
får vi den der mobil fjernet fra dit øre.
Vi ses.
Vejer det ikke tungere, hvis jeg siger det?
Det ville klinge hult. Det skal komme fra ham.
Men der er ingen, der tror på, hvad han siger.
Han behøver ikke mene det.
Alene det, at han siger det, viser respekt for vores love.
Gid han kom med den udtalelse. Måske gør han det! Men ellers
vil du så lade alt vores arbejde i dag gå i vasken,
grundet en højlydt demonstrant
over en lov, du umuligt kan tro på?
Nej, du har ret. Jeg tror ikke på den.
To af mine ministre er homoseksuelle.
Min ekskones nevø er bøsse,
og han er faktisk som en søn for mig.
Personligt er jeg ligeglad.
Jamen, så lad os dog få ham ud og om bord på flyet.
Jeg ser helst heller ikke, at vores aftale går fløjten.
Din kone havde ret i telefonen.
Men jeg skal tage højde for mere end blot en aftale.
Jeg skal se stærk ud.
Der er ingen, der vil se det her som en svaghed.
Tværtimod vil du få ros for at lade ham gå.
Af hvem? Vesten?
Du har ikke forstand på Rusland.
Kan folk ikke lide det, du laver, så stemmer de jo ikke på dig.
Kan de ikke lide det, jeg laver, vælter de statuer.
Der er blodsudgydelser. Der vil herske kaos.
Er loven mod homoseksualitet barbarisk? Ja.
Selvfølgelig er den det.
Men religion, tradition
er integreret i de fleste russere.
Loven blev vedtaget for dem.
Ligesom dig skal jeg repræsentere mit folk.
Og har Corrigans handlinger ingen konsekvenser,
føler mange af russerne sig forrådt.
Der bliver ikke revolution af, at du løslader én mand.
Revolution sniger sig med ét lille skridt ad gangen.
Jeg tager ingen chancer, heller ikke med de mindste skridt.
Hver en sten vendes, når førstedamen er her.
Må jeg spørge om noget?
Hvis du rækker mig saltet.
Hvordan blev du, som du er?
- Mener du bøsse? - Aktivist.
Har FBI ikke briefet dig om alt?
Jo, men jeg vil gerne høre, hvad du siger.
En af mine venner inviterede mig i starten af 90'erne
til at tage med til et gruppemøde af en lokal art.
Jeg skulle ikke noget andet, så jeg sagde ja.
Vi kom, og der var højst 12 personer.
Det var faktisk lidt trist.
Ham, der talte, talte om affald.
- Affald? - Genbrug.
Og han dyssede os alle 12 i søvn.
Han var ellers fornuftig nok, men... han havde ingen karisma.
Det var værre. Totalt anti-karisma.
Men jeg så, han havde for vane at...
lægge hovedet på skrå, når han sagde noget vigtigt.
Det var... så indtagende.
Sådan her.
Jeg kunne ikke lade være. Jeg faldt pladask for ham.
Var det John?
For længe siden i en meget fjern galakse.
Han er ret karismatisk på tv.
Han lærte at have karisma. Jeg lærte at tænke.
Vi havde god indflydelse på hinanden.
Har I været sammen så længe?
I 21 år.
Vi har kun været gift i fem, for det kunne vi jo ikke før.
Francis og jeg har lige haft 28 års bryllupsdag.
Mere end halvdelen af livet.
Ja. Det havde jeg ikke skænket en tanke.
Du var ung.
22.
Fortryder du det?
Nej. Jeg elsker Francis.
Mere end nogensinde før.
Jeg fortryder det.
At jeg viede mig til en, før jeg vidste, hvem jeg selv var.
Der var ingen juridisk bindende løfter, men vi havde vores egne.
- Dumt. - Hvorfor det?
Fordi jeg kun har såret ham.
Overskygget ham, været ham utro, hele smøren.
Det er hele tiden sammen, der tæller, og ikke alt det andet, vel?
Det er sandt. Intet erstatter tiden sammen.
Men det er ikke fair mod ham.
Jeg tror ikke på "fair".
Det gør du vist heller ikke, selvom du kæmper for det.
Og du elsker ikke din mand mere end nogensinde.
- Hvordan i alverden ved du det? - Det ved jeg fra mig selv.
John og jeg har ikke været i seng sammen i næsten to år.
Vi deler ikke engang soveværelse.
Vi talte om at gå fra hinanden, men vi gør det aldrig alligevel.
Det virker forkert at kæmpe for homoægteskaber og så blive skilt.
Det skader vores sag.
Helt ærligt tror jeg bare ikke, vi mennesker er indrettet sådan.
Til at være sammen i 50 år.
Men den mulighed har du heller ikke, vel?
Hvad mener du?
Hvis du ville noget andet. Det ville også være skadeligt.
Spis noget.
Som slangen sagde til Eva.
Spis dit æble. Det går verden ikke under af.
Du skal ringe til hende og sige, hun skal gå.
Hun lytter ikke til mig, hvis jeg ringer.
Hun vil simpelthen overtale ham for din skyld.
Om nødvendigt beder jeg vagterne om at eskortere hende ud.
De krummer ikke et hår på min hustrus hoved.
Men det ville du foretrække, ikke?
Så du kan sige til hele verden, at vi hev førstedamen ud ved håret.
Det er mere og mere vanskeligt at tolerere din paranoia.
Det samme kunne jeg sige om dine løgne.
Du ville ikke ane det, når jeg løj for dig, og det er der god grund til.
Den kategori tilhører Corrigan ikke.
Jeg skulle aldrig have inviteret jer.
Du og jeg kan samarbejde. Det beviste vi i eftermiddag.
Det ville være bedre, hvis jeg holdt på mit.
Og tvang os til den resolution?
FN? De betyder intet for mig.
Hvis FN intet betyder, ville du have holdt på dit.
Men du vil respekteres i udlandet, ligesom du er det her i landet.
Jeg kom for at vise respekt.
Og jeg forstår godt den situation, du er i.
Som vi er i.
Michael Corrigan skal da ikke sætte hele landes dagsorden.
Kan vi i det mindste diskutere, hvordan min udtalelse ville se ud?
Du ser træt ud.
Jeg sov ikke så meget i flyet, så...
Du skulle tage tilbage.
Du behøver ikke være her sammen med mig.
Jeg skal ingen steder.
Du er stædigere, end jeg er.
Hvorfor må jeg ikke hjælpe dig?
Jeg har fremsat helt klare krav.
Michael, hør her, hvad der sker,
hvis du nægter at samarbejde.
Du hjælper ikke nogen.
Faktisk bliver livet værre for dem, du blev anholdt sammen med.
Petrov vil være ydmyget og anholde flere.
Han vedtager værre love.
Han lader ikke sin politik styre af en amerikansk bøsse.
Han ejer ikke skrupler.
Skulle han pludselig være rimelig, når alt det her mislykkes?
Du er jo naiv!
Og derfor er du skyld i, at andre må lide.
Du skal ikke lave om på, hvad du har kæmpet så indædt for.
Du tror, du kan beskæmme mig. Men det kan du ikke.
Jeg siger bare sandheden.
Jeg blæser på, hvordan du har det med det.
Men vær nu rar at lytte til, hvad jeg siger.
Jeg hørte dig godt.
Det håber jeg.
Svigter jeg mig selv, hvad har jeg så?
Du kunne være politiker. Og det er du jo.
Lad de andre om at råbe og skrige.
Vil du have forandringer, må du gå på kompromis.
- Tag dig dog for helvede sammen! - Jeg er nødt til at tænke. Giv mig tid.
Flyet letter i morgen.
Tag tilbage. Jeg er nødt til at tænke lidt alene.
- Blive klar i hovedet. - Jeg går ingen steder uden dig.
Jeg må have mere tid!
Men... læg dig lidt ned.
Bare hvil dig.
- Jeg orker ikke at tale mere. - Godt.
Godt, så gør jeg det.
Bare et par minutter.
Tak.
De kan jo behandle det nu.
Det, der gør mig mest gal, er, at jeg lod hende gøre det mod mig.
Er det sådan med din eks? En smerte, der bare fortærer dig?
Sådan var det et stykke tid, ja.
Og stadig - på dårlige dage.
Hvordan var hun?
Undskyld, du behøver ikke--
Det gør ikke noget.
Hun var...
Hun havde haft det svært.
Hun havde masser af skeletter i skabet - ligesom mig.
Først var vi venner, og så flyttede vi sammen.
Og så skete det bare.
Vi forelskede os.
Jeg ved det ikke, men jeg tror...
Jeg var stærkere, når vi var sammen.
Jeg tror, hun havde det lige sådan.
Det var måske naivt,
men jeg tænkte, at sammen kunne vi slippe alle skeletterne.
Så ville vi bare være os.
Hvorfor gik hun fra dig?
Hun sagde, at det hele gik for hurtigt.
Har du talt med hende... siden?
Næ. Hun kom ikke længere til møderne.
Jeg tog hen til hendes lejlighed, og udlejeren sagde, hun var flyttet.
Og du aner ikke, hvor hun er?
Vi plejede at fantasere sammen om, hvor vi ville tage hen,
hvis vi bare kunne vælge og vrage. Paris, Australien, Timbuktu.
Sådan var Rachel - hun ville langt! Det behøvede jeg ikke.
Hvor ville du tage hen?
Ad Jimenez-ruten.
- Hvor er det? - I New Mexico.
Den går gennem hele staten. Der er varme kilder og vandfald.
Vi sagde, vi en dag ville gøre det, gå langs ruten,
finde et godt sted, bygge en hytte.
Undskyld, vi skulle jo ikke tale om mig.
Jeg spurgte jo selv.
Teen dufter godt.
Jeg vil også gerne have en kop.
Det ser godt ud.
- Og du siger hvert et ord. - Naturligvis.
Og så tager I ham direkte til flyet.
Viktor... tak.
Hvad med Tjekkiet?
Alle missilerne skal væk og ikke bare nedrustes.
Behold lidt i Polen for syns skyld, men det er også alt.
- Enig. - Har vi så en aftale?
Også om alt det, vi talte om angående Jordandalen.
- Selvfølgelig. - Så har vi en aftale.
Du godeste.
Vi må væk herfra. Og kontakt Kreml.
Kom, fru Underwood.
De skal ikke være her.
Fru Underwood.
Undskyld.
Vil du ligge lidt ned? Skifte tøj måske?
- Nej, det gør jeg på flyet. - Så tag direkte derhen.
- Der er lige pressemøde. - Jeg skal da være der, Francis.
Vi har styr på det.
Jeg vil gerne sige noget. Et par ord til hans familie.
Ja, naturligvis.
Jeg gentager din sympati, og så...
...siger jeg, jeg ville løslade ham i dag.
Jeg takker dig for din... gavmildhed.
Siger, hvor tragisk det har været.
Og så et par ord om Jordandalen,
medmindre du selv vil tale om vores aftale.
Nej, det kan du gøre.
Gør det noget... hvis dine folk viser mig et udkast til dine kommentarer?
Jeg får dem til at skrive noget ned med det samme.
Hvad med dig, fru Underwood?
Ja, det er fint. Vi gør, som du vil.
Mine damer og herrer...
Godmorgen.
Fru Underwood vil gerne starte med at sige nogle få ord.
Som I ved, blev Michael Corrigan fundet død i sin celle til morgen.
Han havde hængt sig.
Michael og jeg havde talt kort sammen.
Han blev behandlet godt og var præsident Petrov taknemmelig,
fordi han nu skulle løslades.
Vi ved ikke, hvorfor... Michael valgte at handle, som han gjorde.
Vi ønskede alle så inderligt, at Michael kom med hjem i dag,
og vi kondolerer til hele hans familie og alle hans kære.
Tak.
Tak, fru Underwood.
Fru Underwood?
Jeg talte ikke bare med ham i går. Jeg var der, da det skete. Jeg sov.
Han hængte sig med mit tørklæde.
Jeg ved, hvorfor Michael tog sit eget liv:
Fordi han ikke ville lyve.
Og jeg sværter ham ikke til ved at stå og lyve nu.
Claire...
Jeg prøvede at få ham til at sige, at han brød loven,
at han skulle takke præsident Petrov.
Det nægtede han, fordi han ikke ville rejse, før loven var ophævet.
Før de russere, der var anholdt for det samme, også blev løsladt.
Michael var villig til at dø for det, han troede på.
- Tak, fru Underwood. - Han var tapper.
- Og han fortjener at blive hørt. - Så er det nok.
Var det ikke for den uretfærdige lov
og din regerings uvidenhed og manglende tolerance,
ville Michael stadig være i live.
Du skulle skamme dig, hr. præsident.
Min kone har været under...
...under et enormt pres de sidste 24 timer.
Hun er tydeligvis chokeret.
Jeg beder præsident Petrov og det russiske folk om forladelse.
Hvis I vil have mig undskyldt, må jeg hellere se til hende.
- Claire. - Nej, Francis.
Jeg er nødt til at tale med ham.
Bliv ved med at prøve, Cathy.
Vil Petrov ikke tale med mig, så taler jeg med Bugayev.
Eller bare en, der vil tale i telefon med mig.
Godt, tak.
Deres kaffe.
Tak, Ben.
- Hr. præsident. - Senere.
Jeg har lige talt med Cathy. Aftalen gik i vasken.
Alt, vi forhandlede om. Vi skal tale om, hvad vi nu gør.
Jeg ved, hvad jeg gjorde. Det var ikke impulsivt.
Sket er sket. Lad os komme videre.
Har du noget, du vil sige, Francis...
Jeg vil begrænse skaderne. Kommer Petrov ikke til fornuft,
må vi gå videre med FN-resolutionen.
Det er vi klar til.
Godt. Tak. Prøv at få sovet lidt.
Skal du ikke sidde nede bagved sammen med pressen?
- Jeg er ikke fra pressen. - Eller med i staben.
Jeg beklager.
Fru Underwood?
De gjorde det rigtige.
Jeg ved, du er vred.
Det burde du også være.
Men jeg var nødt til det.
Er det en undskyldning, eller er der noget, du vil af med?
Prøv nu at forstå det.
Forstå?
- Det, du gjorde, var ud over al-- - Ja.
Du er ikke bare førstedame og ambassadør.
Du er også min hustru.
- I den rækkefølge? - Hold op, Claire.
Jeg sagde det hele for hans skyld.
Ikke for mig eller for os.
Jeg synes, vi skyldte ham mere end tomme floskler.
Skal jeg tilgive dig? Sige, at det var i orden?
- Nej. - For det kan jeg jo ikke.
- Det beder jeg heller ikke om. - Hvorfor taler vi så om det?!
- Fordi du skal vide hvorfor. - Jeg er ligeglad.
Jeg er ligeglad med hvorfor.
Der findes ikke den årsag, der kan overbevise mig om,
at du skulle sabotere en fredsaftale, vi brugte flere måneder på!
Jeg indrømmer, at det var et politisk fejltrin.
Men havde jeg intet sagt, ville hans død
- intet betyde. - Nej, ikke død. Ikke engang det.
- Selvmord. - Nej. Noget unægteligt.
Jeg ville ikke nægte noget.
- Det forstår jeg ikke. - Hvis du gav mig en chance.
Det fik du med din udnævnelse, med resolutionen,
med Corrigan.
Han havde intet valg. Vi pressede ham til det.
- Vel havde han et valg. - Ikke i hans optik.
Ingen tvang ham til at protestere i Moskva.
Og vi bad ham den ondelyneme ikke om at hænge sig i dit tørklæde!
Havde du selv talt med ham...
og hørt, hvad han havde at sige--
Ville jeg så have set det moralske lys?
- Ja, faktisk. - Det tvivler jeg på.
For jeg er USA's præsident,
og jeg kan skille stort fra småt.
Han var ikke "småt".
Han var en kujon, og det er godt, han er død.
Han var modigere, end du nogensinde bliver.
Skal vi virkelig til at tale om mod?
For alle kan da begå selvmord
eller stå og rable til pressen.
Men ved du, hvad der virkelig kræver mod?
At flette næbbet, uanset hvad man selv føler.
At tage sig sammen, når så meget står på spil.
Vi er mordere, Francis.
Vel er vi ej. Vi er overlevere.
Kan vi ikke vise en modig mand respekt,
og stadig opnå det, der var hensigten,
- er jeg skuffet for os begge to. - Du skulle ikke have været ambassadør.
Du skulle ikke have været præsident.
Hvad glor du på?
Støt os og bliv VIP medlem for fjernelse af reklamerne www.OpenSubtitles.org