www.DANiSHBiTS.org
Hvis du skal blinke, så gør det nu.
Vær opmærksom på alt, hvad du ser og hører.
Uanset hvor usandsynligt det måtte være.
Vær på vagt.
Hvis du er nervøs, hvis du kigger væk...
... eller glemmer, hvad jeg fortæller dig.
Selv i et splitsekund.
Så forsvinder vores helt.
Han hedder Kubo.
Hans bedstefar stjal noget fra ham.
Det er faktisk det mindste af det.
Oversat af UNiTY www.DANiSHBiTS.org
Jamen goddag, Kubo.
- Hvordan gik det i dag? - Det var ikke et dårligt publikum.
Jeg fik to mønter og en nullermand. Den er faktisk ret god.
- Hvad har du af planer for i dag? - Det sædvanlige.
- Monstre? - Naturligvis.
Kan du være den ildspyende høne?
- Hønen igen? - Den er da sjov.
Humor giver det et pift.
De vil kaste penge efter dig.
- De kaster i hvert fald noget. - Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Gør du historien færdig denne gang, unge mand?
Hvis du skal blinke, gør det nu.
Vær opmærksom på alt, du ser og hører.
Uanset hvor usædvanligt det er.
Vær på vagt. Hvis du er nervøs, hvis du kigger væk...
... eller glemmer, hvad jeg fortæller dig.
Selv i et splitsekund.
Så forsvinder vores helt.
Hanzo var en mægtig samurai, men han var alene.
Hans familie var taget bort, hans kongerige lå i ruiner -
- og hans hær var blevet slagtet af den frygtelige Månekonge.
I husker måske, at Hanzo strejfer i Det Fjerne -
- i søgen på en magisk dragt, som er det eneste i verden, -
- der kan beskytte ham mod Månekongen.
Dragten var lavet af tre dele. Den første...
Jeg ved det. Det Ubrydelige Sværd.
- Den næste del. - Den uigen... brystplade.
- Uigennemtrængelige. - Utrængigennemlig.
Den sidste del af dragten.
Det ved jeg. Vælg mig. Den usårlige hjelm.
Før Hanzo kunne få dragten, -
- og forene delene til deres sande styrke, -
- blev han angrebet af Månekongens bæster.
Sådan!
Dræb hønen! Flå den i stykker!
Du godeste.
Hanzo var fyldt med vrede.
Hans sjæl led af sorg, over hans forsvundne familie.
Endelig stod helten ansigt til ansigt med sin nemesis, Månekongen.
Husk at komme tilbage i morgen.
Hvad? Helt ærlig. Folk vil have en afslutning.
Hvor skal du hen?
Du kan ikke bare gå.
Kubo?
- Kubo? - Jeg er her, mor.
Er du sulten?
Selvom han knapt kunne se sine egne hænder, -
- gik Hanzo og hans hær af samuraier ind i stormen.
Men pludselig, som lyn fra en klar himmel, var stormen væk.
Hanzo åndede lettet op, for han var hjemme.
- Ved Bille-Klanens slot? - Ja, i Det Fjerne Rige.
I skjul for Månekongen af mægtig magi.
Hvad skete der så, da han nåede frem til slottet?
- Hvem? - Hanzo, min far.
Var Hanzo ved slottet...?
Giv mig lige et øjeblik.
Nej, det er væk.
Jeg kan ikke. Beklager, Kubo.
Måske kan jeg huske en anden historie.
Mor, hvordan var far?
Den er let.
Hanzo var en stor kriger, der evnede sværd og bue.
Nej, hvordan var han, når han ikke var i kamp?
Når han var sammen med os.
Han var som dig.
- Som mig? - Ja.
Stærk, klog, sjov... og så smuk.
- Mor... - Hold nu op.
Glem aldrig, hvor meget han elskede dig, Kubo.
Han døde, da han beskyttede os.
- Var det Månekongen...? - Din bedstefar.
Dræbte bedstefar og dine søstre min far?
Det kan ikke være sandt. De er familie.
Nej, de er monstre. De stjal dit øje.
De må aldrig finde dig igen.
Du må altid skjule dig for nattehimlen, -
- ellers finder de dig, og tager dig fra mig.
Lov mig, at du aldrig tillader det.
Du må ikke være ked af det.
Kubo, husk på, hvad du skal gøre.
Husker du?
- Altid have dig på mig, Hr. Abe. - Og?
Hav altid fars klæder med.
Nemlig. Der er en ting til.
Gå aldrig udenfor, efter mørkets frembrud.
Husk på det.
- Ja, Hr. Abe. - God dreng.
Du skal sove nu.
Mor, vågn op. Du drømmer.
Nej, Kubo.
- Kubo, er det dig? - Ja, jeg er lige her.
Kubo, hvad er der sket med dit øje?
Avisdreng! Herovre!
Kom. Sæt dig hos mig. Vi har fået en god plads.
Hvad synes du? Har stadset mig ud til den store dag.
Jeg elsker festen. En højtid.
Det er en skam, du ikke oplever det om aftenen.
Der er fyrværkeri, sang og dans, samt et festmåltid.
Men det bedste af alt... Ser du disse lanterner og altre?
Vi taler med vor kære, som har forladt os.
Vi lytter til dem, og vejleder dem på deres vej til hinsides.
- Har du talt med nogen? - Ja, min ægtemand.
Hans stemme var så tydelig, som når du fortæller historier.
I 72 år sagde han meget lidt, -
- men nu, hvor han er død, holder han aldrig bøtte.
- Har du nogen, du vil tale med? - Ja, meget.
- Hvad holder dig tilbage? - En lanterne?
Du kan sikkert lave en flot en, -
- med dit papirfolderi.
Jeg er ikke kun et kønt ansigt.
Skynd dig.
Der er stadig tid, før det bliver mørkt.
Sæt lanternen på alteret.
- Det var flot. - Hvad nu, far?
Nu beder vi.
Vi beder ånden, ære os med dette lys.
Bedstemor, vil du ære os?
Stille nu.
Hej, far. Håber du har det godt...
Jeg ved, at du er død, men håber, du har det fint.
Se, det er din dragt.
Mor siger, jeg vokser i den.
Du var en stor leder, der døde, da du beskyttede mig.
Du reddede mit ene øje.
To var at foretrække, men tak alligevel.
Jeg er bekymret for mor.
For hver dag der går, driver hun længere væk.
Hun taler meget om dig, men jeg ved ikke helt.
Hun husker næppe, hvad der er rigtigt længere.
Jeg ved ikke, hvad der er rigtigt længere.
Jeg ville ønske, du var her.
Så jeg kunne tale med dig, og se dig.
- Jeg er rådvild. - Far, bedstemor er her.
Og nu til den sidste fase.
Vi skal hjælpe hende tilbage til åndeverdenen.
- Men hun er lige kommet. - Kom nu.
Far? Hallo?
Når som helst nu?
Fint. Har alligevel ikke brug for dig.
Kubo.
Undskyld.
Kubo...
Jeg er her.
Lille dreng, hvad er der sket med dit øje?
Hvem er du? Hvor kender du mit navn fra?
Vi er din familie. Din mors søskende.
Vi har ledt efter dig længe.
Det er rart at møde dig, ansigt til ansigt.
Kom til dine tanter, Kubo.
Du behøver ikke være bange.
Vi skal blot bruge dit andet øje.
Din bedstefar beundrer det.
Hjælp! En eller anden!
Hjælp! Pas på!
Løb!
Mor!
Vi er her, Kubo.
Din familie er kommet for at hente dig.
- Kubo. - Mor.
Kubo, du må finde dragten. Det er din eneste chance.
Husk på dette.
Mor!
Nej!
Mor!
Kubo.
Kan du høre mig, Kubo?
Din mor er borte.
Jeres landsby er brændt ned.
Vi er landet i Det Fjerne Rige. Dine fjender er ikke langt bagefter.
Vi må søge ly, før din bedstefar kommer.
Vi må gå nu.
Kom så! Afsted!
Når vi er kommet ind, vil du nok klage over lugten.
Men husk på, at min lugesans er 10 gange stærkere end din.
Du har noget på sinde.
- Hvem...? - Du får tre spørgsmål.
Jeg har nok flere.
- Tre, men spis først. - Hvorfor kun tre?
- Det var dit første. - Jeg fatter ikke, hvad der sker.
Hvem er du?
Genkender du mig ikke?
Du havde mig i tasken i alle disse år. Nu ved du hvorfor.
Du var en træfigur på denne størrelse.
Jeg kaldte den Hr. Abe.
Hvis jeg var i live der, var jeg nok blevet fornærmet.
Hør her. Din mor brugte hendes sidste magi på at redde dig, -
- ved at vække mig til live.
Her. Drik.
- Det lugter. - Det gør alt herinde.
- Det vil jeg ikke. - Drik det.
- Du er en ond abe. - Ja, det er jeg.
Det var tre. Ikke flere spørgsmål.
Jeg skal beskytte dig, Kubo. Du skal gøre, som jeg siger.
Hvis du ikke spiser, bliver du svag. Bliver du svag, er du langsom.
Er du for langsom, så dør du.
Det er for varmt.
Drik så.
Undskyld mig.
Tag det alvorligt, Kubo.
Dette er ægte. Ikke nogen historie.
Disse væsner, dine tanter...
... de bliver aldrig sultne, de sover aldrig.
De vil finde dig.
Hvis vi ikke er forberedt...
... slår de mig ihjel og tager dit andet øje.
- Hvad gør vi? - Finder dragten.
Kun den kan beskytte dig.
Så den findes altså?
Bare rolig, jeg beholder den ikke.
Jeg hev den af hende. Det var ikke meningen.
Du mor var meget magtfuld.
Hun velsignede dine klæder, så de flyver dig bort i nød.
Hun brugte de sidste kræfter på at vække mig til live.
Denne halskæde, hendes hår, det er et minde.
Minder er meget kraftfulde.
Mist den aldrig.
- Et spørgsmål til? - Det sidste.
Ved du, hvor dragten er?
Nej. nej, det gør jeg ikke.
Læg dig til at sove.
Godnat, Abe.
Kubo.
Kubo! Du talte i søvne.
Du drømte, at du råbte efter din far.
Så fløj papiret ud af din taske og foldede sig til ham der.
Han har stået der i timevis nu, og stille dømt os.
Jeg tror ikke engang, at han er origami.
Det må være sakse involveret.
Hjemme i hulen, gjorde min mors drømme dette, -
- og papiret udfoldede sig om morgenen.
Hvad handler det om?
Hvad laver du?
Det er nok sådan, at min far svarede mig.
At lægge vores skæbne i hænderne -
- på en papirsfigur er en dårlig idé.
Men det er den bedste dårlige idé, vi har.
Du bliver stærkere. Lad være at se så fornøjet ud.
Når vi bliver stærkere, bliver verden farligere. Livets balancegang.
Abe, siger du nogensinde noget opmuntrende?
Jeg opmuntrer dig, til ikke at dø.
"Jeg opmuntrer dig, til ikke at dø."
Myg, irriterende.
Det var ikke mig, det lover jeg.
Man løber tør for papir, det samme gælder tålmodighed.
Jeg bad dem ikke gøre det...
... anden gang.
Det gjorde jeg ikke! Jeg følte det, men...
Magi er ikke let. Du skal lære at kontrollere det.
Koncentrer dig og husk altid på;
Læg dig aldrig ud med aben.
Træd varsomt, Kubo. Det er ikke en af dine historier.
Det kan det da godt være.
Jeg er helten, mens du er den onde abe.
Helte kommer og går. Der kan altid komme noget grufuldt...
- Abe! - Kubo!
Abe, vent!
Han ville ikke gøre mig fortræd.
- Han vil bare have Hanzo. - Hanzo?
Hanzo.
- Jeg stikker ham alligevel. - Hvorfor antager du altid det værste?
Beklager, at jeg ikke stoler på det store insekt, -
- som lige kidnappede dig. - Hanzo. Jeg husker ham.
Jeg tror, han var min mester.
Hvad sagde du?
Vi havde et våbenskjold. Et samurai våbenskjold.
Har du set det våbenskjold før?
Det er et mirakel.
Du går med vores klæder.
Hvorfor gør du det?
Han behøver ikke svare dig. Hvem er du?
For mange år siden, blev jeg forbandet.
Fanget i denne forbandede tilstand.
Forbandet til at vandre i Det Fjerne. Forbandet...
Ingen venner, ingen mester.
Hverken et navn eller minde om, den ædle kriger, jeg engang var.
- Var du en mand? - Jeg var en samurai.
Det tror jeg i hvert fald. Jeg har tingene.
Jeg er enten samurai, eller en dårlig samler, -
- men uanset, så banker her en ægte krigers hjerte.
Hvis du intet husker, hvordan kan du være sikker?
Jeg får nogle glimt.
De kommer af ting, jeg finder på min rejse.
Nogle gange er det en lyd eller en lugt.
- Du må få mange glimt. - Minder.
De forsvinder. Jeg står tilbage med en fornemmelse af, -
- at jeg var noget stort engang.
- Må jeg fortælle det? - Det er en dårlig idé.
- Han har ret. - Glem det.
- Fortælle mig hvad? - Hanzo var min far.
Det er et mirakel.
Jeg har fundet min mesters søn.
Du kan godt...
Hvad end, der bringer dig hertil, eller hvad din søgen er, -
- så er det nu også min.
Jeg går med. Og ofrer mit liv, hvis det bliver nødvendigt.
Hold da op. Virkelig?
Hvad? Er det muligt?
Jeg har hørt om den slags. Folk dør som fluer.
Det betyder intet, for jeg fornemmer at dette er min skæbne.
Nej, vi kan ikke stole på dig, for du kan ikke stole på dig selv.
Vi ved intet om dig.
Abe, du sagde jo, at vores søgen var svær.
En samurai, selv en forbandet uden hukommelse og ligner et insekt, -
- kan hjælpe os. - Ja, det kan jeg.
- Uundværlig. - Hvordan?
At skyde en pil i muren, er vel næppe...
- Imponerende. - Det er første gang for mig.
Fortæl om jeres færd, -
- så demonstrerer jeg gerne, hvorfor jeg er uundværlig.
- Det er en lang historie. - Jeg er klar. Blinker ikke.
Kan jeg overhovedet blinke? Har jeg øjenlåg?
Gå med os. Hanzo har fundet en sti.
Du var altså en legetøjsabe.
Kubo, hvordan kan det være vigtigt?
Hun lå i min lomme. Hun var kun så stor.
- Kubo, lad være. - Lille. Hun blev kaldt Hr. Abe.
Jeg var en amulet.
Naturligvis.
Det ser ikke godt ud.
Rør ikke ved noget.
Det var ham.
Okay.
Nej, nej...
Jo.
Kubo, se.
Det Ubrydelige Sværd.
Det kan være en fælde.
Tillad mig.
- Og så er det ikke en fælde? - List er mit mellemnavn.
Du har ikke engang et fornavn.
Bare rolig, det er lige mig.
Den mægtige bille sejrer!
Det er ikke mig.
For pokker da også. Jeg bruger Det Ubrydelige Sværd!
- Det brækkede. - Er det håndtaget...?
- Jeg er skuffet over det magiske sværd. - Det er ikke det rigtige, fjols.
Se!
Sværdet! Det sidder i dens hoved.
Vi to har en knogle i klemme.
Fordi han er lavet af knogler.
Du er pinlig.
Det bliver et problem.
Ikke flere pile!
Fod!
- Kan du flyve? - Åbenbart.
Kom så!
Er du sikker på, det er Det Tilslørede Sværd?
Jeg tror, jeg fandt det.
Giv gerne en hånd!
En eller anden?
Kubo!
- Kubo! - Abe!
-Nej! - Kubo!
Sådan!
Gudskelov er det overstået.
- Alt er sort... - Så åbn øjnene.
- Jeg kan ikke mærke mine vinger. - Du anede ikke, du havde dem.
- Er det bedre? - Ja, lidt til venstre.
Lidt ned. Lige der. Det er godt.
Vent. Du er sød ved mig.
- Sig det ikke til nogen. - Vi gjorde det, Bille!
Vi fik sværdet!
Stop. Det er skarpt.
Så er vi færdige. Rejs dig.
- Vi har langt at gå. - Er det dit alvor?
Jeg mener det altid alvorligt.
Skal I nu skændes igen?
Vi har bare voksen-snak.
- I skal skændes igen. - Kubo, gå derover.
- Leg med noget. - Ikke sværdet.
Abe, det er Store Sø.
Vi kan ikke gå udenom, så vi må svømme over.
- Jeg kan bære Kubo. - Er det din gode idé?
Jeg sætter pris på din hjælp, men knægten er mit område.
Og lige nu, er det ikke at følge idéer fra en talende bille.
- Siger den talende abe? - Jeg kan høre jer!
Så leg noget højere.
- Samtalen er slut. Aber svømmer ikke. - Abe ser, abe lærer.
- Hvor længe har du ventet på den? - Siden jeg mødte dig.
- Hvad voksen-snakkede vi om? - Du er latterlig. Latterlig!
At krydse søen er latterligt.
Det er ikke din skyld. Du har ingen fornuft tilbage.
- Jeg ved ikke hvad som helst. - Ingenting.
Men Kubo er dygtigere end du lige tror.
- Du er en smule overbeskyttende. - Jeg er meget overbeskyttende.
Jeg skal beskytte Kubo.
Det er ikke sikkert. Du er ikke sikker.
- Kubo er kun et barn. - Med særlige evner.
- Han reddede vores liv. - Ja, men har meget at lære.
Hvad?
Han er lærenem.
Vidste du, at du kunne det?
Blærerøv.
Tag en dyb indånding.
Glem alle tanker.
Den del har jeg gjort.
Træk langsomt tilbage. Luk det ene øje.
Den del har du gjort.
Koncentrer dig om dit mål. Lad alt andet forsvinde.
Og så slipper du.
Perfekt skud!
Ikke dårligt. Hvordan vil du få fisken ombord, så vi kan spise?
Jeg ville lære ham at skyde, ikke fiske.
- Fiskeri kommer en anden dag. - Giv mig den.
Langfingret abe.
Prøv nu.
Træk tilbage...
- Reb, en god idé. - Du er god til at skyde.
Nu er I underlige.
Vi skal bruge noget at skære med.
Det Ubrydelige Sværd.
Skal du lege med maden?
Ja.
Hvad er der galt, Kubo?
Har du aldrig spist med en abe og bille før?
Jeg har aldrig spist med nogen før.
Spis. Du har brug for energi. Det er bedre en hvalsuppe.
Kubo, et spørgsmål.
Før du begyndte på din færd, hvordan var du?
Jeg passede min mor og fortalte historier.
Om hævngerrige krigere, kampe, uhyrer og magi.
Jeg var ret god til det.
Bare ikke til at slutte dem.
Nogle gange fortalte jeg min mor historier om små ting.
Som at se klipper ved floden eller fange ildfluer på marken.
Når jeg fortalte de historier, kunne jeg se hendes klare øjne.
Jeg ved, hun så mig. Hun så mig virkelig.
Jeg så også hende. Hendes sande jeg. Hendes sjæl.
Der ville finde en vej ud. Det var smukt.
Før, da du kun fortalte historier, -
- før du tog på dette eventyr, der var du stadig en helt.
Vi søger mod land og finder et skjulested...
- Den anden del af dragten. - Brystpladen.
- Den er dernede. - Jeg henter den.
- Bille, vent. - Bare rolig.
Biller kan holde vejret under vand i lang tid.
- Hvad? Siden hvornår? - Det er faktum, Abe.
Du husker intet, men at biller svømmer?
Nej, min mor fortalte om Store Sø.
- Der er noget i vandet. - Virkelig?
- Hvad? - Der var en 'Have af Øjne".
De stirrer ind i din sjæl.
De viser dig hemmeligheder.
Ting, der holder dig dernede hos dem, for evigt.
Okay, men jeg kigger ikke direkte i nogens øjne.
Selvom jeg er utrolig oprigtig.
Du vil savne mig, Abe.
Vær forsigtig.
Han søger efter dragten, ligesom sin uforskammede far.
Ja, søster.
Vi må sørger for, han ikke finder resten.
Abe, han er i problemer. Vi må hjælpe ham.
Kubo, dine tanter er derude. Beklager, men vi må søge mod land.
Kubo!
Ser man det.
Jeg vil fange fisk, men hiver en stinkende abe ind.
Hvor ynkeligt, at dette beskidte væsen -
- er det sidste af min søsters magi.
Dette beskidte væsen flår dig itu!
Kubo...
Kubo!
Jeg har knust uhyrer, der er større end denne verden.
Denne sejr giver ingen ære.
Så forestil dig det, når du taber.
Jeg har kun tabt en gang.
For 11 år siden mistede jeg min søster.
Hun forelskede sig i et fæ og forrådte vores far.
Hun var en utaknemmelig kujon.
Hvem er kujonen nu?
Jeg fik den!
Bille, hvad skete der? Hvor er Kubo?
Du må ned efter ham. Han er i problemer.
Javel.
Mor... mor.
Det forbløffer mig altid, -
- hvordan væsner her, kæmper blot for at dø en anden dag.
Her er dage, der er værd at kæmpe for.
Hernede er der intet værd.
Det er ynkeligt, hvad der skete med min søster.
Jeg så op til hende. Hun var så stærk.
Kærlighed gjorde hende svag.
Nej.
Det gjorde mig stærkere.
Herovre!
Øjnene! Det var dem!
- De havde fået ham. - Åh nej.
Kom nu, Kubo.
Vågn op. Kom nu.
Du må vågne.
Det skal nok gå.
Jeg er lige her.
- Jeg så... - Hvad? Hvad så du?
Jeg så...
Mor?
Min søn.
Du ligner nok mest din far så.
Du stirrer.
Lad mig gætte. Du har spørgsmål.
- Hvorfor...? - Jeg begynder.
Hvis jeg er Bille, du er Abe, -
- hvorfor kaldes han ikke "dreng"?
Åh gud.
Spørgsmål må vente. Vi skal sove.
Fortæl os din historie, så kan vi sove bagefter.
Kom nu.
Okay, måske kan du hjælpe mig.
Den aften, jeg mødte din far...
Mor?
Mine søstre og jeg tog til Knoglernes Tempel, -
- for at dræbe Hanzo.
Nå ja.
Månekongen befalede ofte, -
- at mine søstre og jeg skulle dræbe mange ædle krigere.
Din bedstefar fortalte, at fandt man den magiske dragt, -
- var man for stærk til at være en trussel mod himlene.
Den aften ankom jeg til templet, før min søstre.
Der stod han. Den mægtige Hanzo.
"Du har fornærmet min far, så nu skal du dø", sagde jeg.
- Det er typisk dig. - Bille...
Vi kæmpede.
Hanzo var stærk, men han stoppede.
Han kiggede mig i øjnene og udbrød fire ord.
De ord ændrede alting.
"Jeg elsker dig...
... Abe"?
Du er min færden, hvisker han.
Jeg har set universets vidundere, men varmen i hans øjne...
... det var mig ukendt.
Det var menneskeheden.
Det var mere kraftfuldt, end noget andet i mit kolde rige.
Jeg anerkendte hans medfølelse og opdagede min egen.
Jeg skånede hans liv. Han gav mig mit.
Og så gav han mig dig.
Men din bedstefar fandt os.
Men hans vrede og mit forræderi havde rystet himlene.
Din far og hans hær ofrede sig, -
- så jeg kunne flygte med dig i armene.
Hvorfor hader bedstefar mig?
Kubo, han hader dig ikke.
Han vil gøre dig til en som ham.
Blind over for menneskeheden, som jeg engang var.
Kun sådan kan du stå ved hans side, som en del af familien.
Kold, hård og perfekt.
Jeg bliver aldrig som ham.
Det ved jeg.
Han er udmattet.
- Det er jeg også. - Jeg putter dig ikke.
Er du såret?
Det er kun en skramme.
Abe, hvorfor fortalte du ikke tidligere, hvem du var?
Magien der holder mig her, forsvinder langsomt.
Snart vil jeg være væk, og Kubo er igen alene.
Ikke alene. Han er søn af Hanzo.
Jeg vil gøre alt, for at beskytte ham.
Tak, Bille.
At vide, der er nogen for Kubo, når jeg er forsvundet, -
- det giver en god afslutning på min historie.
Din historie vil aldrig slutte.
Den vil blive fortalt af ham og alle, han deler den med.
Og dem, de deler den med, som så deler den videre.
- De deler den også og igen... - Bille.
Pointen er, din historie vil leve videre i ham.
Goddag, unge ven.
Hvorfor synger du ikke med?
- Jamen du er jo... - Mere blind end dig?
Dobbelt så meget, faktisk.
Så ser jeg det dobbelte af sandheden.
Det hele er en drøm.
- Er det en god eller dårlig? - Det får du at se.
- Min fars fæstning. - Ja.
Den sidste del af dragten. Den er der.
Følg den nedgående sol og du vil finde den -
- i det sted, der engang var dit hjem.
Gør krav på din fødselsret, Kubo.
Giv historien en lykkelig slutning.
Mor, Bille, vågn op!
- Jeg er oppe. - Jeg er nede.
Jeg har sovet på noget...
Det Ubehagelige Sværd.
Hjelmen. Jeg ved, hvor den er. Jeg så det i en drøm.
En drøm?
Det betyder ikke noget.
Jeg har drømt, at jeg sloges med et kæmpe skelet med sværd i hovedet.
- Det skete altså. - Nå ja.
Bille, denne vej.
Jeg ser med mit ene øje, noget der begynder med S.
- Sne? - Nej.
-Snefnug? - Nej.
- Snedækkede træer. - Intet med sne.
Hvad med 'seriøs'?
Sinke.
Jeg har den. Sne.
- Han sagde, det ikke var sne. - Det er sangen.
Det er ikke fair. Hvordan ser du en sang?
Man kigger.
Guldhejrer.
Man siger, de holder sjæle fra afdøde, -
- og fører dem hen, hvor de nu hører til.
- Hvad synger de? - Det er smukt.
Mange siger, det er sange om, hvad der sker, når vi dør.
At vi ikke bare forsvinder.
Gør vi ikke? Hvad så?
Som Kubos papirfigurer, skifter vi form, -
- så vi kan fortsætte vores historie andetsteds.
Når en historie slutter, er det begyndelsen på en ny.
Jeg husker dette sted.
Det var her, min far trænede til sin færd.
Der er noget, jeg ikke forstår.
Hvorfor skulle hjelmen være her?
Kubo!
- Slip os fri! - Åh, søster.
Jeg husker, at vi så op til dig.
Du var vores forbillede.
Sikke et spild.
Vi ville bare være en familie, i vores hjem blandt stjernerne.
- Vi har forskellige syn på familie. - Rør ham ikke, heks.
Og dig. Det tyvagtige insekt, der stjal min søsters sjæl.
Hvad?
Hvor yndigt.
Nu har I gået så langt, men er ikke klar over det?
Du tog hende fra os. Så vi tog noget fra dig.
Det var let, at gå ind i din hukommelse -
- og fjerne alle de slibrige minder.
- Hanzo. - Hvad?
Hanzo?
Det vidste jeg ikke.
Nej!
Jeg glemmer helt, hvorfor jeg er kommet.
Mor!
Det er okay, jeg er her.
Far.
Min søn.
Jeg giftede mig med et insekt.
Et samurai insekt.
Du er min færd.
Det har du altid været.
Hanzo, du må beskytte ham, uanset hvad.
Det lover jeg.
Nej!
Flyv hjem, Kubo.
Kubo, er det dig?
I må væk herfra. Månekongen er på vej.
Bedstefar, det er mig, Kubo.
Jeg ved, du kan se mig.
Hej, barnebarn.
Rart endelig at se dig, som man siger.
Jeg ser, at du fandt dragten.
Din mor havde altså en mening med, at slæbe dig hertil alligevel.
Jeg ser...s
Det ved jeg. Sådan begyndte det hele.
Du så mig.
Det var min skyld. Jeg skulle havet lyttet.
Kubo, vi ønsker begge det samme.
Du vil have mit andet øje. Det vil du have.
Ja, men ved du hvorfor?
Fordi du er gammel, ond og grusom.
Det er en smule meget.
Så længe, du holder fast i det ubrugelige øje, -
- kan du ikke bo hos mig i himlene.
Du vil være fanget hernede i dette helvede, -
- og med kun et øje, få syn for -
- had, sorg, lidelse og død.
Hvor jeg vil tage dig med hen, har vi ingen af disse ting.
Der vil kun være dig og din familie, hvor du hører til.
Min familie er væk. Du dræbte dem.
Nej, de valgte selv deres skæbne.
De vanærede mig og satte vores orden over styr!
Sådan lyder din historie.
Kubo, når du er deroppe med mig, betyder de historier intet.
Du vil være...
... udødelig.
Du vil være...
... i al evighed.
Du tager fejl. Alle historier har en slutning.
Virkelig?
Hvordan slutter denne historie så?
Jeg dræber dig.
Udmærket. Er det dit ønske?
At kæmpe med det uhyre, der ødelagde dit liv?
At bevise dit værd, som din forbandede far?
Hvor dødeligt.
Vil du være et menneske?
Så del deres svagheder.
Føl deres ydmygelse.
Mærk smerten.
Dette er slutningen på din historie.
Kig for sidste gang med dit ensomme øje.
Et sidste kig på dette elendige sted, du kalder hjem.
Jeg skal ingen steder.
For alle grumme ting hernede, -
- er der noget endnu smukkere.
Min mor så det. Det samme gjorde min far.
Jeg kan se det, selv med kun et øje.
Så skal jeg bare rive det ud af dit hoved igen.
Hvis du skal blinke, så gør det nu.
Jeg ved, hvorfor du vil have mit øje.
For uden det, kan jeg ikke kigge en anden i øjnene -
- og se deres sjæl og kærlighed.
Alt, du har elsket, er væk.
Alle, du har kendt, er blevet taget fra dig.
Nej, de er i mine minder. Den mest kraftfulde magi.
Det gør os stærkere, end du nogensinde bliver.
Dette er minderne om dem, vi har elsket og mistet.
Beholder vi deres historier dybt i vores hjerter, -
- så kan du aldrig fjerne dem.
Det er faktisk det mindste.
Hvor er jeg?
- Hej, bedstefar. - Hvad?
Hej...
- Hvad er der sket med dit øje? - Husker du det ikke?
Nej, beklager, -
- men jeg har glemt alting. Kan du hjælpe mig?
Jeg fortæller ham det. Nej, det gør vi alle.
Vi fortæller ham alt, han skal vide.
Du er den sødeste mand, der nogensinde har boet i byen.
- Virkelig? - Ja.
Du går rundt og smiler og deler småpenge ud.
- Som mig! - Og gamle kvinder.
Du lærte mine børn at svømme.
- Du giver tæpper til fattige. - Du er en god mand.
- Du brødføder de sultne. - Du er hjælpsom.
Du er et forbillede.
- Jeg er vist ret uselvisk. - Derfor elsker vi dig.
Vi har noget tilfælles.
Vi elsker begge dit barnebarn.
Han hedder Kubo.
Kubo.
Beklager, men...
Men jeg husker det ikke.
Dit barnebarn er en historiefortæller.
Han vil fortælle dig alle de historier, som du har glemt.
Virkelig?
Naturligvis.
Hej, mor og far.
Jeg ved, at mine historier kan blive...
... lidt lange, så jeg gør det kort.
Jeg er taknemmelig for, at jeg fik mødt jer begge.
Jeg hørte på jeres visdom, mærkede jeres venlighed.
Jeg spiste endda middag med jer.
Det var en lykkelig historie.
Men den kunne blive endnu lykkeligere.
Jeg kender ikke reglerne, eller hvordan det fungerer.
Men hvis der fandtes en måde...
Jeg har brug for jer.
Så historien bliver lykkelig.
Eller jeg kunne føle det, det kunne vi alle.
Så kunne vi afslutte historien...
... sammen.
Slut.
Oversat af UNiTY www.DANiSHBiTS.org