BJØRNE BRØDRE
Dette er en historie fra for længe siden,
da store mammutter stadig vandrede omkring.
Det er historien om mine to brødre og jeg selv.
Da vi tre var børn,
fik vi at vide, at verden var fyldt med magi.
Kilden til denne magi er det skiftende lys,
der danser henover himlen.
Åndemaneren fra vores landsby
fortalte os, at lyset er vores forfædres ånder,
og at de kan skabe forandringer i vores verden.
Små ting bliver store.
Vinter bliver til forår.
Ting bliver altid til noget andet.
Den største forandring, jeg nogensinde så,
var min egen brors.
En dreng, der desperat ønskede at blive
en mand.
- Ned. - Hvad?
Kom ned.
Kenai.
Man skal ikke prøve at malke en karibu.
Nej. Nej, lad være. Nej.
Gider I holde op med det?
Det er okay. Snart vil han behandle mig anderledes.
Åh, ja, den store manddomsceremoni.
Uanset hvad ånderne siger, så vil du altid være vores lillebror.
- Bare vent, til jeg får min totem. - Lillebror.
Jeg bad jer om at holde op.
Jo før vi fanger fiskene, jo før kan ceremonien begynde.
Lad os forsøge at enes i nogle få timer. Okay, Denahi?
- Hvis du siger det. - Okay, Ken...
Hvad venter vi på?
Da jorden var ung Og luften var ren
Og bjergene Voksede op i himlen
I den store natur
Med dens mange muligheder
Levede mennesket harmonisk
I denne vildmark Med farer og skønhed
Levede tre brødre Knyttet sammen af kærlighedens bånd
Deres hjerter var fulde af fryd
De beder om råd
Og vender sig mod himlen
Store ånder, der levede før
Tag vores hænder og led os
Fyld vores hjerter og sjæle Med al den viden I har
Vis os, at i jeres øjne
Er vi alle ens
Vi er brødre I den verden vi lever i
Vi er sande brødre
Giv os visdom Vi kan dele med hinanden
Og giv os styrke Så vi kan forstå
De ting vi gør
De valg vi træffer
Giv os råd om alle livets valg
Så vi kan lære at værdsætte Alt hvad vi har fået
I en verden Der ikke altid er, som den ser ud
For hvert fremskridt vi gør
Byder på en ny udfordring
En rejse ender Men en anden begynder
Store ånder, der levede før
Tag vores hænder og led os
Fyld vores hjerter og sjæle Med al den viden I har
Vis os, at i jeres øjne
Er vi alle ens
Vi er brødre I den verden vi lever i
Vi er sande brødre
- Kenai er tilbage. - Kenai.
Kenai, glæder du dig til at få din ånde-sten i dag?
Det er ikke en sten. Den bliver min totem.
Jeg får sikkert en tigertand for mit heltemod,
eller min styrke eller min storhed.
- Noget passende. - Måske en mammut til dit fede hoved?
- Husk at binde kurven fast. - Tag det roligt.
Ingen bjørn kommer i nærheden af disse fisk.
Bind den fast.
- Hun er tilbage. Tanana er tilbage. - Kom.
- Kom, Kenai, vi skal af sted. - Kom.
Tanana har din sten. Kom.
Store ånder, der levede før
Tag vores hænder og led os
Fyld vores hjerter og sjæle Med al den viden I har
Vis os, at i jeres øjne
Er vi alle ens
Vi er brødre I den verden vi lever i
Vi er sande brødre
Nana.
- Hej, Nana. - Hej med dig, pus.
Sikke en stor pige du er.
Når vi når en vis alder, giver ånderne os en totem,
der hjælper os på livets vej.
Nogle af os bruger mod som en rettesnor.
Andre bruger tålmodighed.
Og andre bruger skønhed.
Kenai.
- Er du nervøs? - Spændt.
Det bør du være. Den er god.
Kenai, jeg har besøgt bjergene, hvor lyset rører ved jorden,
og de store ånder har vist mig din totem.
For at blive en mand skal dine handlinger afspejle én ting.
Din totem er
kærlighed.
- Hvad? - Ja, kærlighed.
Den kærlige bjørn?
Den kærlighed der forbinder og forener alle levende væsener.
- Hvem vil bytte? - Man kan ikke bytte.
Kenai, kærlighed er den mest dyrebare totem.
Den viser sig på uventede måder.
Lad kærligheden være din rettesnor. Så vil du en dag blive en mand.
Og så kan vi placere dit tegn ved siden af dine forfædres.
Der er han.
Kom her, charmetrold.
- Lad mig være i fred. - Kenai, vent.
- Undskyld. - For hvad?
Din totem, den er rigtig god.
- Synes du? - Ja. Og jeg har lavet noget til dig.
Virkelig?
Nu hvor du futter rundt og elsker alle,
vil du dufte rigtig godt.
Er det ikke sødt? I stedet for at slås giver I hinanden blomster.
Ja, er det ikke sødt? Han har knyttet sig til sin totem allerede.
Du, hundeånde, tag dig af fiskene.
Okay. Kenai elsker mig, han elsker mig ikke.
- Kenai. - En dag vil jeg...
- Han er så... - Hej, dumme.
Nok er hans totem visdom, med det betyder ikke, han er vis.
- Se ham engang. - Kenai elsker mig, han elsker mig ikke.
- Hej, Denahi. - Hej.
Giv slip.
Ja, ånderne kludrede i det med begge vores totem.
Sådan var det også, da Tanana gav mig min.
- Det mener du ikke. - Helt ærligt.
Jeg sagde: "Ørnen der viser vej? Hvad betyder det?"
Nu hvor jeg er ældre, ved jeg, det handler om at være en leder
og holde øje med jer to.
Jeg vil bare sætte mit aftryk på den væg.
Hav tålmodighed, Kenai. Hvis du følger din totem, vil det ske.
- Virkelig? - Med garanti.
Men helt ærligt, hvad er det med den kærlige bjørn?
Bjørne elsker ingen andre.
De tænker ikke. De føler ikke. De er...
- De er tyvagtige. - Du bandt den ikke fast, vel?
- Du burde have fjolsernes totem. - Hold op.
- Vi laver en anden kurv. - Vi?
Åh, nej. Det tog mig to uger at lave den kurv.
Charmetrolden kan lave den. Det er ham, der altid kludrer i det.
- Typisk Kenai. - Okay, jeg henter din kurv.
Kenai, vent.
Hvad?
Kenai.
- Hvor gik han hen? - Langt væk, hvis vi er heldige.
Kenai.
- Kenai. - Sitka, nej, kom væk herfra.
- Hvad? - Bjørnen. Bag dig.
Hej, bjørn, kom. Kom herover.
Kom, bjørn, denne vej.
Denahi.
- Hold fast. - Træk.
Sitka.
Kom.
Sitka.
Sitka, hvor er du?
Kenai.
Nej.
Sitka.
Denahi, lad os finde ham.
Sitka.
Sitka, hvor er du?
- Er du klar? - Til hvad?
Til at gå efter bjørnen.
Jeg ved, hvad du føler, men det er forkert at dræbe bjørnen.
Forkert? Vores bror er død, og det er på grund af det uhyre.
Jeg bebrejder ikke bjørnen, Kenai.
- Okay. - En død bjørn gør dig ikke til en mand.
Nu forsøger du at være vis.
Jeg følger min totem. Kan du gøre det samme?
Tror du, kærlighed har noget at gøre med, om man er en mand?
En mand ville ikke sidde her og gøre ingenting.
Kenai. Gør ikke ånderne vrede.
Ånderne. Tak for dine vise ord.
Jeg må stoppe ham.
Du forlod os for tidligt, Sitka.
Du må vise dine brødre vej.
Kenai.
Sitka.
Nej.
Jeg giver ikke bjørnen skylden, Kenai.
En mand ville ikke sidde her og gøre ingenting.
Så, Kenai, du har besluttet, at du vil slutte dig til de levende.
Det er noget af en bule, du har fået.
Det må have været en pokkers tur ned ad strømmen.
Tanana?
Nana, det er helt utroligt.
Jeg var oven på en kæmpe sten og pludselig...
Kenai.
Jeg taler ikke bjørn.
Nej.
Okay. Slapper du lidt af?
Kenai.
Det vil ikke fungere.
Kenai, hør på mig. Sitka gjorde det.
Underligt. Ånder laver normalt ikke den slags ændringer.
Jamen dog.
Sitka må have planlagt noget stort for dig.
Nu ser du tingene i et nyt perspektiv.
Ser du i sort og hvid eller i farve?
Hør på mig. Du har selv rodet dig ud i det.
Hvis du vil ændre på det, så tal med din brors ånd.
Du kan finde ham på bjerget, hvor lyset rører ved jorden.
Han kan hjælpe dig med de ting, du har gjort galt.
Men jeg har ikke gjort noget galt.
Tanana?
Vent. Jeg gjorde ikke noget galt.
- Jeg kender ikke engang vejen dertil. - Hvad skete der med dem?
De var her for et øjeblik siden, men nu er de væk.
Ja, det er ret underligt.
Så du påstår, at du ikke har spist dem og du ved ikke, hvor de er?
Du. Du sagde lige noget.
Tag et skridt tilbage, ganske langsomt.
- Hvordan gør du det? - Jeg vidste, at du havde dem.
Er vi der endnu?
Få mig ikke til at ændre på formationen.
Vent. Kom tilbage. Jeg skal finde ud af, hvor lysene...
- Hvad er han så sur over? - Måske tissede gåsen på ham.
Han ser herover. Lad os komme af sted. Denne vej.
- Nej, denne vej. - Mange tak.
- Stå stille og... - I to.
- Ned med hovedet. - Jeg tror, han har set os. Hvad nu?
- Lad som om vi ikke er her. - Vi er her ikke.
- Hvad laver du? - Du sagde...
- Sig ikke noget. - Okay.
- Jeg sagde: "Sig ikke noget". - Undskyld.
- Spis os ikke. - Vi smager for meget af vildt.
Spis ham med hove i stedet for hjerne.
- Din ånde stinker. - Din hale hænger.
- Du har tynde ben. - Din næse er stor.
- Undskyld. - Der gik du over stregen.
- Undskyld. - I to.
- Din er større end min. - Jeg vil ikke spise jer.
- Det er pænt af dig. - Jeg hedder Rod.
- Det er min bror Stub. - Hvordan går det, bjørn?
- Kald mig ikke det. - Undskyld...
- Hr. Bjørn? - Jeg er ikke en bjørn. Jeg hader dem.
- Så må du være en stor bæver. - Det kan være.
Ved I, hvor lyset rører jorden?
Nej. Beklager, bjørn. Bæver.
Jeg er ikke en bæver, jeg er en bjørn... Nej, jeg er ikke en bjørn.
- Jeg er et menneske. - Undskyld mig.
Jeg blev forvandlet til en bjørn.
Det var magi. Jeg blev løftet op i himlen af min bror.
- Skør. - Prosit.
Nej. Rablende.
- Er du okay? - Nej. Bjørnen. Derovre.
- Han er skør. - Jeg er ikke skør.
- Hvem siger det? Vi forstår. - Gør I?
Ja. For vi er heller ikke elsdyr.
- Er vi ikke? - Nej.
Vi er mere... Vi er en slags egern.
Ja.
Han er et egern. Jeg er en bidsk ulv.
Se disse tænder.
Giv ham lidt plads.
Hvorfor taler jeg med to dumme elsdyr?
- Vi er egern. - Ulve.
Jeg finder det selv.
- Jeg ville ikke gå den vej. - Hvorfor ikke?
Der var en god grund.
- Du nævnte det selv. - Jeg forsøger at...
- Er du kommet på den? - Nej, og det driver mig til vanvid.
Hej. Er kysten klar?
- Hvad? - Er der nogen jægere her?
- Nej. - Fint.
Hvordan går det? Så du ikke fælden?
Jeg så den på lang afstand. Du må være ret flov.
Slap bare af.
Jeg siger det ikke til nogen.
- Hvad? - Du skal ned. Lad mig hjælpe dig.
Vent.
- Vær stille. - Lad være med det.
Hvis du bare...
- Hold op. - Det nytter ikke.
Den eneste måde at komme ned på er at gnave din egen fod af.
Jeg har ikke brug for en dum bjørns hjælp. Jeg skal bare bruge kæppen.
- Okay, værsgo. - Nej, jeg gør det selv.
Kom den tilbage. Hvor du fandt den.
Til venstre. Ved den lille sten.
- Her? - Ja.
Okay.
Det er et stærkt træ.
Da jeg var lille, kunne jeg godt lide at klatre i træer. Alle slags træer.
Jeg klatrede i fyrretræer, egetræer, cedertræer, ahorntræer, birketræer...
Mine øjne løb i vand, og min tunge svulmede op.
Derefter har jeg passet bedre på, hvad jeg slikker på.
Sådan. Det handler om at bruge hovedet.
Det var sjovt. Gør det igen.
- Er der ikke noget, du skal? - Jo, til laksevandringen.
Jeg får dig ned, og så går vi sammen.
- Aftale? - Ja, okay.
Hvis du på magisk vis kan få mig ned, så tager jeg med dig til...
- Laksevandring. - Men hvis du ikke kan...
Så forsvinder du og vender aldrig tilbage igen.
- Lover du? - Ja.
- Overlover? - Ja, klart, overlover.
Det er en menneskefælde, og du er en dum lille bjørn.
Så der er ingen måde, du vil kunne...
Jeg synes, vi skal bevæge os om dagen og hvile om natten.
Min sengetid er en time efter solnedgang...
Løb.
Ja, farvel.
Denahi.
Denahi, du fandt mig.
Du vil ikke tro, hvilket mareridt dette har været.
Denahi? Det er mig. Kenai.
Er han væk? Jeg tror, han ville...
Jeg kan ikke trække vejret.
- Hvorfor følger han efter mig? - Sådan er de.
- Det ligner ham ikke. - Heldigt for ham, at han ikke fandt os.
For når jeg slås, så bliver jeg til en vild, rasende kugle af brun pels.
Ikke fordi jeg vil blære mig, men jeg kender visse tricks.
Virkelig?
Det første er en lille ting, jeg kalder "stikkeren".
Den her kalder jeg "den flyvende dødsdjævel".
- Han kommer tilbage. - Hvor?
Typisk.
Ja, men næste gang vi støder ind i den jæger...
Der er ingen "vi". Jeg følger dig ikke til den laksevandring.
Hvad? Men du overlovede.
Ja, men tingene ændrer sig.
Vi ses.
Vent...
Sandheden er, at jeg er blevet væk fra min mor.
Og nu, med den jæger herude...
- Jeg har mine egne problemer. - Kom nu. Tag mig med.
Kan vi ikke følges? Der er masser af bjørne og enorme mængder fisk.
Hver aften kan vi se lysene røre ved bjerget. Sidste år...
- Hvad sagde du? - Masser af bjørne og fisk.
Ved du, hvor lyset rører jorden?
Øverst på bjerget ved laksevandringen.
- Du tager gas. - Nej, det er ikke langt væk.
Lad mig vise dig det. Det bliver sjovt.
Jeg lover, jeg hjælper dig fri fra alle de fælder, du falder i.
Jeg vil ikke falde i flere
- fælder. - Kommer du med?
Så du vil vise mig stedet, hvor lyset rører jorden?
Ja, helt sikkert.
- Hvis du sinker mig... - Det lover jeg ikke at gøre.
Okay, vi tager af sted i morgen tidlig.
Spil ikke sød bjørn mere end nødvendigt, okay, lille ven?
Mit navn er ikke "lille ven". Det er Koda.
Hvad hedder du?
- Goddag. - Hvordan går det?
Smukt. Der er meget vi skal nå i dag. Skal vi komme i gang?
- Ja. Giv mig et øjeblik. - Okay.
- Hjælp mig med at knække den. - Okay.
- Er du klar? - Næsten.
Jeg laver "hund med front fremad" stillingen.
- Kom nu. - Okay.
Nu.
Det er en fin plet her.
Gå ikke nær den plet. Der har gået noget her.
Tynd. Fed.
Jeg har et bjerg, jeg skal frem til. Kom nu, lille ven.
Jeg har allerede sagt det. Mit navn er Koda.
Lad os sige det sammen. Koda.
Er du sikker på, din mor ikke har forladt dig, Koda?
- Rod. - Forsvind, jeg spiser grene.
- Rod. - Jeg taber koncentrationen.
Vi burde løbe væk, lige nu.
Det kan jeg ikke. Jeg fordøjer stadig. Jeg får mavekrampe.
- Han kommer efter os. - Kom så, lillebror.
Mavekrampe.
Hvis du gerne vil vide, hvordan min mor og jeg blev adskilt...
Jeg ville gemme historien til laksevandringen, men nu får du den.
Det var sikkert den femte eller sjettekoldeste dag i mit liv.
- Spændende. Du burde gemme den. - Synes du?
Ja. Til dine venner.
Jeg kan en anden historie.
- Hvad med at vi tier stille? - Okay.
- Jeg kan synge en sang. - Nej.
Sig til alle, at jeg er på vej
Gider du holde op?
Jeg vil møde nye venner og opleve nye steder
Hold op med at synge.
Jeg er på vej
For der er intet sted Jeg hellere vil være
Sig til alle, at jeg er på vej
Og jeg elsker hvert skridt, jeg tager
Og solen stråler Ja, jeg er på vej
Og jeg kan ikke lade være med at smile
For der er intet som at mødes igen
Uanset hvad der sker
De historier du skal høre Vil få dig til at smile
Det varmer om hjertet
Sig til alle, at jeg er på vej
Jeg vil møde nye venner og opleve nye steder
Intet overgår at sove under stjernerne Man kan ikke ønske sig mere
For månen passer på mig
Og hverken sne eller regn Kan ændre på det
Solen vil skinne Bare vent og se
At mærke vinden i ansigtet
Kan varme om hjertet
Der er intet sted, jeg hellere vil være
For jeg er på vej
Jeg er helt sikkert på vej
Jeg er på vej
Vent.
- Hvordan går det, bjørneunge? - Og lille bjørn.
Jeg vidste ikke, du havde en lillebror. Han er sød.
- Han er faktisk... - Der var en jæger efter os.
Vi tænkte, at vi måske kunne hænge ud med jer.
- Hænge ud. - Det ville være sjovt.
- Hvis jægeren finder os... - Så kan du spise ham.
- Det synes vi. - Vi slap væk fra ham ved gletscheren.
Så du tror ikke, han vil følge dem?
- De er fine. - Jeg har en idé.
Okay, det er ret underligt.
- Jeg styrer. - Hvornår må jeg prøve?
Det er ikke så let, som det ser ud. Se, hvad jeg gør.
Jeg ser ud som om, du har fanget mig.
Sig til alle, at jeg er på vej
Kom.
Jeg glæder mig til at komme frem
For den blå himmel venter Ja, jeg er på vej
Og vi skal have det så sjovt
Så sig til alle, at jeg er på vej
Jeg glæder mig til at komme hjem
Hvor solen stråler Ja, jeg er på vej
Der er liv og glade dage i sigte
Jeg er på vej
Ja, jeg er på vej
Herligt, ikke?
Okay, sådan husker jeg det. Hvis sneen er hvid, er den fin og blid.
Gul eller grøn, så er den ikke ren.
Det lærte jeg på den hårde måde.
Det minder mig om noget. Sidste år udfordrede min ven Buckey mig.
Jeg havde hørt om en unge, der stak tungen på et isbjerg.
Så begyndte han at flyde væk.
For at redde ham måtte de flå hans tunge ud,
og så talte han sådan her hele tiden...
Holder du aldrig op med at tale?
Se. Aftenregnbuen.
- Man kan se ånderne herfra. - Kender du til de store ånder?
Ja, min bedstemor og bedstefar er deroppe.
Min mor siger, at ånderne står bag alle de magiske ting i verden.
Som når bladene skifter farve, og månen ændrer form,
- eller når haletudser bliver til frøer. - Jeg har forstået.
Måske kunne de lade være at ændre på noget til en forandring.
- Hvad mener du? - Min bror er en ånd.
Hvis det ikke var for ham...
Så ville jeg ikke være her.
Har du en bror deroppe?
- Hvad skete der med ham? - Han blev dræbt af en bjør...
Af et uhyre.
Hvad hedder din bror?
Sitka.
Tak, Sitka. Hvis det ikke var for dig, havde jeg aldrig mødt Kenai.
Jeg har altid ønsket mig en bror.
Skal vi lege findeleg?
- Okay. Jeg begynder. - Okay.
Jeg har fundet noget grønt.
Et træ? Min tur?
- Ja. - Okay, jeg har fundet noget højt.
- Et træ. - Okay.
Jeg har fundet noget med bark.
Et træ?
Okay, jeg har fundet...
- En stamme. - Et træ.
- Okay, jeg har fundet... - Et træ.
- Min tur. - Et træ.
- Nej, jeg... - Det tæller.
- Men jeg fandt ikke noget. - Det tæller.
Okay. Træ.
Lad os lege noget andet.
Koda. Kom nu.
- Koda, vågn op. - To måneder til, mor.
Hvor er vi?
Hvilken vej skal vi?
- Jeg tror, det er den vej. - Tror eller ved?
Den vej?
Hvorfor blev jeg ikke til en brevdue?
- Kom. - Du fandt på at ride på mammutterne.
Tak for turen. Vi ses.
Jeg er faret mere vild end det her.
- Sidste sommer sammen med Buckey... - Ikke flere historier.
Jeg er ligeglad med, hvordan du og Binkey fandt verdens største fyrretræ.
For det første hedder han Buckey, ikke Binkey.
Og det var ikke et fyrretræ, men en fyrrekogle.
Den var enorm. Endnu større end dit fede hoved.
Vores beskytterbjørn går.
Vi må hellere følge med. Kom.
- Sving benet... - Jeg kan ikke komme ned.
Heller ikke mig. Okay, venner...
Vi kan vel indhente dem senere.
- God tur, ikke? - Herligt.
Jeg tænkte, at det måske var en god idé, at jeg styrede lidt.
Bare slap af og nyd turen.
Ja. Okay.
Jeg er ked af, vi er faret vild, okay?
- Selv om det er din fejl. - Min fejl?
Nu er det nok.
Uden mig ville du hænge med hovedet nedad.
Det er bedre end at høre på, at du plaprer løs.
"Jeg kan ikke finde min mor. Tager du med til laksevandringen?"
- Hvad med at blive voksen? - Fint. Så går jeg alene.
- Fint. Gør det. - Fint.
Fint.
Koda?
De uhyrer er meget uhyggelige.
Særligt dem med spyd.
Lad os komme videre.
Kan du genkende noget?
Eller måske kan du ikke se forbi mit fede hoved.
Synes du virkelig, jeg har et tykt hoved?
Hvis du sænkede skuldrene en smule, ville det ikke virke så stort.
Sådan? Eller sådan?
Hvad med sådan?
Det var sjovt.
Måske kan de vise os vej.
- Det hjælper på bihulerne. - Ja.
Giv mig et stød. Hun kigger.
- Hej, søde. - Ja, hun ser mig an.
- Hejsa. - Nej, kom så, din tåbe.
Er du blevet skør? Hun kigger på mig.
Som om hun ville kigge på dit grimme fjæs. Kom.
Undskyld mig, frøken. Vi må i gang.
Vil du i gang? Kom bare an.
- Op med hornene. - Vent.
- Undskyld mig. - Hvad vil du?
- Hvad er det? - Et øjeblik, bjørn.
Hold så mund.
Du skal holde mund.
Nej, du holder mund.
Gider du at holde din mund?
Hold mund.
Jeg tror, at deres horn er skruet for stramt på.
Vent et øjeblik.
- Jeg kan genkende dette sted. - Kan du?
Ja. Der er ikke langt til laksevandringen.
Vi skal bare gå denne vej.
Hvad?
Er du sikker på, du ved, hvilken vej vi skal?
Ja, følg efter mig.
Koda?
Hvor er du?
- Lad være med det. - Der gjorde jeg dig bange, ikke?
Der er forskel på bange og overrasket.
Du blev begge dele.
Godt forsøg. Du har lidt spyt lige der.
- Kenai. - Du får mig ikke denne gang.
Nej, pas på.
Nej.
Kom.
Kenai.
Kenai, hvor er du?
Til venstre.
Nej, den anden venstre.
Kenai.
Nej.
Hvad laver du? Vi skal væk herfra.
Hvorfor hader de os, Kenai?
- Fordi vi er bjørne. - Så?
Så du ved, hvordan de er. De er dræbere.
Hvem er dræbere?
- Bjørne. - Hvad? Hvilke bjørne?
Sådan er vi ikke.
Ikke alle bjørne, selvfølgelig. Du er okay.
De fleste bjørne leder efter en undskyldning for at angribe mennesker.
Men, Kenai, han angreb os.
Du er bare en unge. Du vil forstå det, når du bliver ældre.
Fisk.
Vi gjorde det. Vi er fremme. Kom.
Hvad? Koda.
- Fisk. - Forsvind med jer.
Forsvind med jer. Væk.
Du pisker i vandet, makker.
Ja, lad være med at skræmme fiskene, du.
- Tom. - Hej, Koda. Kom her.
Hvor ser du ud.
- Har du set min mor? - Nej, det har jeg faktisk ikke.
- Mig og min ven Kenai kom først. - Er han sammen med dig?
Hej.
Du har vist ikke deltaget i laksevandringen før.
- Hvor kommer du fra? - Jeg...
Se? Der er bjerget, som jeg lovede.
Lysene rører toppen hver aften.
Det bliver sværere at komme derop end det var at ride på mammutterne.
- Mammutterne? - Laver du grin?
- Underligt. - Han laver mange underlige ting.
Han drikker vand af et blad. Han hvæsser aldrig sine klør på et træ.
- Han er aldrig gået i hi før... - Koda.
Kan vi tale sammen et øjeblik?
Undskyld os.
Han virker lidt nervøs, ikke?
Okay. Koda, jeg...
- Jeg må videre. - Når du kommer tilbage...
Jeg... kommer ikke tilbage.
Hvad? Hvorfor ikke?
Fordi... Det er svært...
- Forlader du os? - Nej.
Jeg mener: ja.
Det er bare fordi...
- Jeg hører ikke til her. - Hører ikke til?
Alle bjørne hører til her. Kom nu, min ven.
Alle er velkomne her Og der er sådan her vi lever
Vi støtter hinanden
Og giver med glæde
Det vi har, det deler vi
Vi tager os alle af hinanden
Så kom bare
Velkommen til vores familie
Velkommen i vores broderlige hjem
Vi er glade for at give og tage For de venner vi får
Der er intet, vi ikke vil gøre
Velkommen til vores familie
Velkommen til vores glade familie
Dette er vores fest Og det ved du bedst
Vi er her for at dele alt
Vi har knyttet et bånd Som ingen kan forklare
Vi fejrer selve livet
Vi møder vores venner
Jeg vil være der for dig
Og jeg ved, at du vil være der for mig
- Så kom med - Velkommen til vores familie
Velkommen i vores broderlige hjem
Dette er vores fest Og det ved du bedst
Vi er her for at dele alt
For at huske dem vi elsker
Og dem der står os nær
Vi finder kærlighed Og planlægger vores fremtid
Vi fortæller historier og morer os med vores venner
Det er en tid, du aldrig vil glemme
Det må være det allersmukkeste
Og det mest fordragelige sted Jeg har været
Det ligner slet ikke Noget sted jeg har set før
Jeg tænker på Hvor utroligt langt jeg er rejst
Og stadig kan jeg se det
Og jeg kan se familien
Og hvor dejligt vi havde det
- Kom så - Velkommen til vores familie
Velkommen i vores broderlige hjem
Vi er glade for at give og tage For de venner vi får
Der er intet, vi ikke vil gøre
Velkommen til vores familie
Velkommen til denne glade tid
Dette er vores fest Og det ved du bedst
Du er her for at dele det med os
Vi er her for at dele alt
Okay, sæt jer ned, alle sammen. Sæt jer ned.
Smid ikke jeres fiskeben der. Nogen kunne kvæles i dem.
Okay, jeg begynder.
Lad os se. Den mest interessante ting der er sket for mig i år.
Jeg ved det. Hør her.
Det var, da jeg fældede det træ, der blokerede for udsigten fra min hule.
Nu bor der en familie af jordegern hjemme hos mig.
Ja. Okay, alle sammen, lad mig se nogle poter i vejret.
- Hvis tur er det så? Kom nu. - Tom. Jeg har en.
Se mig. Der fik jeg dig.
Jeg mistede min kære mand, Edgar, i år.
Lad være med at sige, at jeg er død.
Nogle gange kan jeg stadig høre hans stemme.
Jeg tager den næste.
Åh, ja.
- Jeg har det. Jeg har... - Det er vel vores tur.
Dette er året, hvor jeg mødte den smukkeste...
Det er dig, der er smuk.
- Du er smukkere. - Find en hule.
Hvis blot Edgar stadig var i live.
Jeg har sagt det kvinde, jeg er lige her.
- Jeg elsker dig, smørblomst. - Nu må det være mig.
- Værsgo, Koda. - Fortæl historien, Kenai.
- Hvad? - Du fangede den, du fortæller om det.
Legede du ikke denne leg, da du var unge?
Kom nu, Kenai.
Okay, så gør jeg det.
- Vil I vide, hvad jeg lavede i år? - Ja.
Jeg drog ud på den længste, sværeste, mest udmattende rejse nogensinde
med den mest irriterende skabning, jeg har mødt.
Hvad kan man forvente af en lillebror?
Okay, min ven, din tur.
- Sig frem, Koda. - Okay.
I år så jeg min mor kæmpe for sit liv
mod den ondeste skabning nogensinde.
- Hvis tur er det så? - Hvad?
Et øjeblik. Jeg tror, vi gerne vil høre slutningen på den historie, Koda.
Det tænkte jeg nok. Lad mig se.
Det var sikkert den femte eller sjettekoldeste dag i mit liv.
Mig og mor spiste fisk og havde det sjovt.
Pludselig skubber hun mig ind i buskadset og siger, jeg skal tie stille.
Hun siger: "Jeg kan lugte noget." Så jeg begyndte at snuse.
Noget i skoven kom løbende mod os,
og det kom tættere og tættere på.
Pludselig springer en jæger ned fra et træ.
Nu er der intet sted, hvor mor kan løbe hen.
Uhyret har skubbet hende op mod en kæmpe gletscher.
Uhyret angriber. Men mor er for hurtig.
Før det kan gøre det igen, puster hun sig op og skriger: "Forsvind."
- Kenai. - Mor kan lugte flere af dem.
Der er en hel flok på vej mod os.
Sitka, nej. Bjørnen. Bag dig.
Hun forsøger at stoppe dem, inden de når mig.
De omringer hende og slår hende med deres kæppe.
- Sitka. - Den knækkede og faldt i vandet.
Der var is alle steder.
Hun kunne ikke holde vejret længere.
Hun flyver op af vandet. Jeg har aldrig været så bange.
- Jeg går efter bjørnen. - Det ville Sitka ikke have gjort.
Sitka er her ikke længere på grund af det uhyre.
Hun faldt ned fra gletscheren. Det var da utroligt.
Kan I forestille jer det?
Kenai. Hvad er der galt, Kenai?
- Koda. Hvad skete der så? - Var hun okay?
Kenai, hvad er der galt?
- Hvor skal du hen? - Hun kom op af vandet.
Det var der, vi blev adskilt. Lige efter mødte jeg Kenai.
Kenai?
Der gjorde jeg dig bange igen, ikke?
- Ja. - Hvor har du været?
Du ser syg ud. Min mor siger, man skal ligge ned, når man har spist for meget.
Koda.
Der er noget jeg...
Husker du historien, du fortalte i aftes?
- Ja. - Jeg vil fortælle dig en historie.
Virkelig? Om hvad?
Den handler om et menneske.
Og en bjørn.
Men mest af alt om et uhyre.
Et uhyre der gjorde noget så slemt...
Jeg gør altid andre kede af det
Men der er intet, jeg kan gøre For at ændre på hvad jeg har gjort
Jeg vil gøre alt, hvad jeg kan
Jeg vil give alt, hvad jeg kan
Men den løsning jeg skal finde Ligger gemt for mig nu
Jeg gjorde noget slemt.
Broder bjørn, jeg har skuffet dig
Jeg synes ikke om denne historie.
Du troede på mig Men jeg skuffede dig
Din mor kommer ikke.
Af alle de ting jeg har skjult for dig
Kan jeg ikke skjule min skam
Og jeg beder til
At nogen vil komme Og gøre en ende på denne smerte
Der er ingen vej ud
Af dette mørke sted
Der er ingen fremtid
Jeg ved, jeg ikke kan være fri
Men jeg kan ikke finde en anden udvej
Og jeg kan ikke se endnu en dag i øjnene
Koda?
Koda, jeg ville ønske, jeg kunne...
Hvis blot der var en måde...
Jeg ville give hvad som helst...
Hvis blot jeg kunne...
Jeg er ked af det, Koda.
Jeg er virkelig ked af det.
Jeg er ked af det, Kenai.
Jeg ved ikke længere, hvad jeg laver.
Jeg har brug for hjælp.
Sitka.
Jeg er ked af det.
Hvis jeg havde styret, var det ikke sket.
- Du giver mig aldrig lov til noget. - Jeg har sagt undskyld. Glem det.
Det er utroligt, at du smadrede en mammut.
- Bjerget dukkede op ud af det blå. - Din undskyldning holder ikke.
- Det var i min blinde vinkel... - Se. Det er den lille unge.
- Der er noget, der går ham på. - Hvad er der galt, lille bjørn?
Ikke noget. Jeg har det fint.
Fint. Hvor var vi? Åh, ja. Du er en stor, overmodig lårsvinger.
- Hvad? - Jeg er træt af det.
- Fra nu af er han min nye bror. - Det kan du ikke gøre.
Beklager, du er blevet udskiftet med min kære bror... Hvad hedder du?
Jeg vil ikke have flere brødre.
- Ser du? Han har også fået nok af dig. - Jeg lover, jeg vil ændre mig.
Det vil du ikke. Det betyder ikke noget for dig at være min bror.
- Jo, det gør. - Hvad for eksempel?
Hvad med dengang dine hove frøs fast i søen?
- Hvem sad med dig hele vinteren? - Det gjorde du.
Hvem viste dig et godt sted at græsse?
Hvor det møre græs var, dækket af dug.
Hvorfor tror du, at jeg gjorde det?
Fordi jeg...
Fordi jeg elsker dug.
Hvad? Jeg tror ikke jeg hørte, hvad du sagde.
Jeg sagde: "Jeg elsker dug".
Jeg elsker også dug.
Jeg kan forandre mig.
- Forsvind. - Jeg kan godt forandre mig.
- Forsvind, rør ikke ved mig. - Jeg kan ændre mig.
Nej.
Ikke der, det kilder.
Vi ses senere, lille bjørn.
Ja, hav en god dag. Ved du, hvad vi burde gøre nu?
Spise en masse byg og ravgult hvede serveret med maltet humle.
Det lyder godt.
Sitka. Sitka, er du der?
Kom nu, Sitka.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Sitka.
Denahi.
Sitka, få mig forvandlet om, nu.
Hvor er du, Sitka?
Denahi.
Koda.
Nej.
Lad ham være i fred.
Koda.
Kenai?
Sitka?
Koda, vær ikke bange. Det er mig.
Han har brug for mig.
Han så bedre ud, da han var en bjørn.
Men, Denahi...
Det er okay, Kenai.
Uanset hvad du vælger, vil du altid være min lillebror.
Sagde jeg lille?
Kenai.
Min bror Kenai valgte at leve med Koda og de andre bjørne.
Han lærte mig, at kærlighed er en vigtig ting.
Og jeg videregav lærdommen i hans historie til mit folk.
Historien om en dreng, der blev til en mand
ved at blive til en bjørn.
Store ånder, der levede før
Tag vores hænder og led os
Fyld vores hjerter og sjæle Med al den viden I har
Vis os, at i jeres øjne
Er vi alle ens
Vi er brødre i den verden, vi lever i
Vi er sande brødre
Vi vil altid være brødre
Så hvad laver du, lille bjørn?
Jeg øver mig på mine tricks. Vil I se et?
Klart. Det burde blive godt.
Hør på mig. Jeg var et menneske, der blev forvandlet til en bjørn.
Ikke en bæver. Menneske til bjørn.
Ja, og før det var du sikkert en ged, ikke?
- Eller en vandbøffel? - Nej, en kanin.
Se hans ører og pelsdækkede fødder. Pas på kaninen.
Umuligt.
Okay, alle sammen, tag en dyb indånding.
Og pust ud og
indtag hilsen til solen-stillingen.
Hold mund.
Nej, du holder mund.
- Hvordan går det derovre, Koda? - Det går fint.
Der er ting, du vil lære i livet
Som du med tiden vil forstå
For det hele venter derude
Hvis blot du bevarer din tro
Stik ikke af, gå ikke i skjul, for det hele skal nok gå
Du får se, tro mig, for jeg vil holde øje med dig
Se blot dybt ind i mine øjne
For der findes et bedre sted derude
Se blot dybt ind i mine øjne
Og alting vil forandres
Du kan opleve utrolige ting
For der findes et bedre sted
Hvis du kigger ind i mine øjne
Det vil ske på denne rejse
At du kun mørke får at se
Men et sted derude vil dagslyset finde dig
Hvis blot du bevarer din tro
Så løb ikke, og gem dig ej Det hele skal nok gå
Du får se, tro mig blot For jeg vil passe på dig
Se blot dybt ind i mine øjne
Der findes et bedre sted derude
Se blot dybt ind i mine øjne
For alting vil forandre sig
Du vil opleve utrolige ting
Hvis du ser ind i mine øjne
Alle de ting du kan ændre på
Alting har en mening
Og du vil finde, hvad du skal
Der er så meget at forstå
Se blot dybt ind i mine øjne
Der findes et bedre sted derude
Se blot dybt ind i mine øjne
For alting vil forandre sig Du vil opleve utrolige ting
Se blot dybt ind i mine øjne
For alting vil forandre sig Du vil opleve utrolige ting
Der findes et bedre sted derude Hvis du ser ind i mine øjne
Se blot dybt ind i mine øjne
Jeg ved, at det var svært Men du fandt en måde
Et sted i dit hjerte Så du kunne tilgive mig
Du har givet mig styrke til at se
Hvor min rejse slutter
Du har givet mig styrke til at fortsætte
Jeg kan se den vej, jeg skal følge fra dette mørke sted
Jeg kan se min fremtid
Din tilgivelse har sat mig fri
Jeg ved, der er en anden måde
Jeg kan klare endnu en dag
Jeg har fundet en vej
Jeg kan se min fremtid
Jeg kan se den vej, jeg skal følge fra dette mørke sted
Jeg kan se min fremtid
I overensstemmelse med alle relevante bestemmelser,
led ingen fisk overlast under optagelserne til denne film.
Nej! Han spiser mig!
Cut. Cut.
Hjælp mig. En eller anden. Hjælp mig.