Er du klar?
Så lad os spille "Hvem vil være millionær?".
Hvem er ophavsmanden til udtrykket "intet menneske er en ø"?
John Donne? John Milton?
John F. Kennedy? Jon Bon Jovi?
Jon Bon Jovi. Det er for nemt og en værre gang pis.
Efter min mening er alle mennesker øer.
I dag lever vi i øernes tidsalder.
For 100 år siden var man afhængige af andre.
Dengang var der ingen, der havde tv, cd'er, dvd eller espressomaskiner.
De havde ikke slet ingen fede ting.
I dag har man sit eget ø-paradis.
Har man udstyret og indstillingen, -
- kan man blive en eksotisk magnet for unge, svenske turister.
Hej, det er Kristina. Det var dejligt i går. Ring, ikke?
Sådan en ø er jeg, synes jeg selv.
Jeg er ret cool, synes jeg selv.
Jeg er Ibiza, synes jeg selv.
Nogle mennesker havde et godt liv. Desværre gjaldt det ikke for mig.
Jeg passede ikke ind nogen steder. Heller ikke på den nye skole.
Nogle børn bliver undervist hjemme.
Det ville jeg skulle betale mor for.
Vi havde kun hinanden, og hun gik på arbejde og tjente 400 pund om ugen.
Hvis jeg var barneskuespiller, kunne jeg måske matche den løn, -
- men jeg duede ikke til skuespil. Jeg hadede at optræde for andre.
Ergo var jeg nødt til at gå i skole.
Men som alle andre øboer -
- måtte jeg tage ind på fastlandet i ny og næ.
Det er så Imogen. Vil du holde hende?
Yndig.
Hun er vel nok... henrivende.
Ja, er hun ikke bare?
Jeg duer ikke til det her. Tag hende hellere igen.
Hun kunne være din, -
- hvis du havde taget dig lidt sammen.
Her er ellers... ryddeligt.
Hils pænt på Will, Barney.
Der har vi Antikrist.
Hvordan går det så, Barney?
- Er han ikke bare dejlig? - Jo.
Skal du ikke snart have nogen?
Så hellere æde en af Barneys bleer.
Nej, jeg har det faktisk fint.
- Helt ærligt, Will! - Hvad mener du?
Du er 38 år og har aldrig haft et job eller et forhold, -
- der holdt i over to måneder.
Du er en fiasko.
Hvad er meningen med dit liv?
Hold da kæft. Der er sikkert ikke nogen mening. Tak for oplysningen.
Vi har inviteret dig i dag, fordi vi vil spørge...
Vil du være Imogens gudfar?
- Mener I det? - Ja.
Jeg er dybt rørt, men det er ikke jeres alvor, vel?
Imogen kan ikke få en værre gudfar. Jeg taber hende bare under dåben.
Glemmer hendes fødselsdage, men drikker hende fuld på hendes 18 års.
Hvorefter jeg sikkert prøver at komme i bukserne på hende.
- Jeg er et yderst dårligt valg. - Jeg troede, du havde lidt pondus.
Nej, det er der, du tager fejl. Jeg er helt igennem overfladisk.
- Så er vi her. - Du behøver ikke følge mig mere.
- Jeg kender godt vejen nu. - Jeg kan godt lide at følge dig.
- Godt... Hvem er du? - Jeg er mig.
- Og hvad er du ikke? - Et får.
- Og hvad siger et får? - Mæh!
Marcus...
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
- Jeg elsker dig, Marcus. - Jeg elsker dig.
- Jeg elsker dig! - Se ham lige.
Jeg tog ikke imod det foruroligende tilbud om at blive gudfar, -
- men gik gerne på en blind date med Angie, Christines smukke kollega.
Selvfølgelig havde de fortiet noget.
- Der er noget, du ikke ved om mig. - Såeh?
Noget spændende?
Det synes jeg. Jeg har en søn på tre år.
Jeg ville kyle servietten på gulvet, skubbe bordet væk og stikke af.
Herligt. Jeg elsker børn.
Jeg elsker at rode rundt med dem og lege.
- Godt, du ikke er barnløs. - Hvorfor siger du det?
Ja, gud ved hvorfor. Nok fordi det lød glat og indsmigrende.
Fordi jeg er så vild med børn. De er så... dejlige.
Hvad er det, du sidder og siger, din idiot?
Det fis hopper hun ikke på.
Men det gjorde hun.
I ugerne efter var jeg flinke Will. Ungen blev hurtigt glad for mig.
Nok fordi jeg inviterede ham i zoo og vendte bunden i vejret på ham.
Gid det var lige så let med voksne.
Du er fantastisk.
Det viste sig, at enlige mødre, især hvis eks 'en havde trampet på dem, -
- hurtigt nåede frem til, at...
- Du er helt vidunderlig. - Pjat.
Det var et slid at være vidunderlig. Var Angie virkelig den eneste ene?
En aften kom hun fx for sent til den nye Imax-film pga. babysitteren.
- Undskyld. - Det blev jeg skidesur over.
Og vi tog aldrig hjem til mig, og hun havde hverken dvd eller parabol.
Derfor sad vi altid og så en dårlig tv-film om en unge med leukæmi.
- Der er ikke noget at stille op. - Åh nej!
Jeg blev nødt til at gøre det forbi.
Men jeg nød ikke at falde tilbage i rollen som et rigtig dumt svin.
Slår du op med mig? Din...
Selvoptagne skiderik.
Jeg har spildt så meget tid på dig.
Din tarvelige, overfladiske taber.
- Will... - Så skete der noget magisk.
Jeg er ked af det, men jeg synes ikke, det fungerer.
Det er ikke dig. Du har været fantastisk.
Det er mig. Hele situationen med Louie og hans far.
Jeg er ikke klar til at indlede et nyt forhold.
- Javel... - Jeg er altså ked af det.
- Jeg kan godt forstå dig. - Du er en helt vidunderlig mand.
Jeg havde aldrig set en kvinde græde uden at føle, at det var min skyld.
Hun bad mig sågar om at tilgive hende. Helt utroligt.
Du skal ikke have det dårligt.
Da det sluttede med Angie, begyndte det først med de enlige mødre.
Hvorfor havde ingen nævnt dem før?
Lidenskabelig sex, godt med egopleje og afsked helt uden skyldfølelse.
De venter alle sammen på en sød fyr, de kunne forføre og så forlade.
Dejlige, skønne enlige mødre.
- Må jeg få Chokopops? - Nej, det er ikke søndag.
Tudeturene var begyndt igen, og nu var det om morgenen.
Det havde hun aldrig gjort før.
Altså, ingen var døde. Hun havde sit job som musikterapeut, -
- en, der underviser syge børn, så der var penge nok til mad og sådan.
- Skal jeg selv lave morgenmad? - Nej, jeg er jo i gang.
Ih, altså!
Nå, glæder du dig til at komme i skole?
"... vandrer omkring laver ingen verdens ting."
"Jeg bli'r altid trist, når regnen sætter ind."
Mange tak, Marcus.
- Hej. Skal I til computer senere? - Marcus...
- Madonna, giver du ikke et nummer? - Nej, det er Spice Girls. De er tre.
Spice Girls...
Se nu der. Nu blev min fodbold væk.
Marcus, vi vil ikke have, du snakker med os mere.
Hvorfor ikke?
- Det er pga. dem. - Det er da ikke min skyld.
Vi havde aldrig problemer med dem, før vi blev venner med dig.
- Desuden synes alle, du er underlig. - Kun lidt.
Farvel.
Ja, det gik ad helvede til derhjemme og ad helvede til i skolen.
Enlige mødre var vejen frem, men jeg havde ikke deres telefonnumre.
Hej, far.
Hvor holdt de til?
ENLIGE FORÆLDRE MØDES HVER FREDAG KL. 14
Jeg er enlig far til en dreng på to...
"SPA T" lød spændende. En potentiel guldmine af enlige mødre.
Jeg kunne lige se gudinderne for mig blive fulde og kaste sig i grams.
Det var, mens jeg var gravid.
Da jeg så fødte, var han på Mallorca med en anden.
Ikke engang hende, han bedrog mig med første gang.
For mig var det ugen før fødslen. Han sagde, jeg var blevet for fed.
Min lå i med sekretæren. Dybt banalt.
Mænd er nogle svin. Jeg fik lyst til at skære svinet af med en brødkniv.
Åh, min tur.
Jeg har en dreng på to. Ned.
Han har blå øjne, lyst hår og er omkring 75 cm høj.
- Hans mor forlod os. - Gjorde hun?
Ja, det kom som et kæmpechok, for vi var meget lykkelige sammen.
Sandras neurologipraksis gik strygende, -
- men en dag pakkede hun sine ting, og udenfor ventede min bedste ven.
I sin Ferrari. Modena'en, hvor man kan se motoren igennem bagruden.
- Blev du vraget? - Ja.
- Har din eks samvær med Ned? - Undskyld, hvad var det, du hed?
- Suzie. - Nej, hun ser ikke meget til ham.
- Hvordan tager han det? - Han er en god dreng. Tapper.
De er så ressourcestærke. Forleden sad jeg og tænkte på min eks, -
- og så kravlede han op og slog pølsearmene om mig: "Hold ud, far."
- Fantastisk, når han kun er to. - Er det det?
Han er enestående. Det er lige før, det er ham, der tager sig af mig -
- og lærer mig at begå mig her i livet.
Undskyld.
Hold da kæft! Jeg narrede ligefrem mig selv.
- Sådan... Alt i orden? - Ih ja.
- Tillid til mig? - Ja.
Inden længe havde jeg en date.
Enlige forældre alene sammen!
Alle for en og en for alle!
Desværre havde jeg også en opdigtet søn på to.
Alle de enlige skulle på skovtur i parken sammen med deres børn.
Desværre havde Neds mor lige hentet ham.
Nej, hvor er det ærgerligt. Gider du...
- Det er Megan. - Hej, Megan.
En af de andre har det skidt, så jeg lovede at tage hendes barn med.
- Er det i orden? - Jo flere, des bedre.
Kom så, din sløve padde.
Jeg hadede den gruppe. Suzie var god nok, -
- men nu var der også ham papøret, der ville i bukserne på hende.
Hej med dig.
Nå, ind med jer. Nej, hvor har Ned svinet sit sæde til.
Synd, han ikke er med.
- Hvad laver du egentlig, Will? - Mig?
Jeg kunne ikke holde styr på flere løgne, så jeg sagde sandheden.
- Ikke noget. - Hvad med før?
Før jeg ikke lavede noget? Der lavede jeg ikke noget.
- Har du aldrig arbejdet? - Jo, nogle enkelte dage eller to.
- Fedt, ikke? - Det er...
Kanon.
Jeg måtte hellere sige det.
Min far skrev en sang i 1958, -
- som gik hen og blev ret populær. Jeg lever af indtægterne fra den.
Michael Jackson tjener 1 mio. £ i minuttet. Det er 60 mio. i timen.
- Så meget tjener jeg desværre ikke. - Hvor meget så?
Skulle vi hænge på den tosse hele dagen?
Hvad er det for en sang? Hvis du lever af den, må du da kende den.
"Santa's Super Sleigh".
Nej, syng den ikke!
- Det gør folk garanteret altid. - Næ, I er såmænd de første.
Hvordan kan du leve af den? Skal drengekoret give dig ti procent?
Det burde de, de små nasserøve.
- Hvor tit passer du Marcus? - Nu og da.
- Hans mor får det skidt indimellem. - Hun er bims.
Nej, hun trænger bare til fred og ro. Når vi kommer hjem, er hun i topform.
- Hold da op. Hvad fanden er det? - Min mors hjemmebagte brød.
- Det ser lækkert ud. - Nej. Det er sundt.
Du savner ham, ikke?
Hvem?
Nå, Ned? Jo, meget.
Han ville elske det her.
Jeg kom vist til at slå en and ihjel.
- Jeg ville bare fodre den. - Hvad er det der? Din mors brød?
Jeg ville sgu også dø af at få det i hovedet.
- Smider du brød efter ænderne? - Jeg har sagt, han skal lade være.
- Drengestreger. - Han slog den ihjel.
Anden var død i forvejen. Han prøvede at få liget til at synke.
Megan kunne nemlig ikke lide at kigge på det.
- Marcus slår ikke ænder ihjel. Vel? - Nej. Jeg elsker ænder.
Men delfinen er mit yndlingsdyr. Den kan slå en haj ihjel med snuden.
- Nu må jeg vade ud efter den. - Bare det ikke er en epidemi.
Der narrede vi panserne, makker.
Marcus.
Mor...
Den dag med den døde and begyndte det hele.
Will fulgte med ind, og jeg bad ham ikke lade være.
Jeg kan ikke have været nervøs, -
- for det havde jeg jo ingen grund til at være.
Men da jeg lukkede døren op... begyndte en helt ny fase af mit liv.
Bang!
- Gudfader! - Åh nej...
- Ring efter en ambulance. - Hvor er telefonen? T elefonen.
Det var helt forfærdeligt.
Men det var fantastisk at ræse af sted efter ambulancen.
Hun var ved bevidsthed i ambulancen, og hun spurgte efter dig, Marcus.
- Det var vel nok sødt af hende. - Du kan ikke gøre for det her.
Det er ikke din skyld, hun er her.
- Har jeg ikke ret, Will? - Jo.
- Jeg henter et glas vand til dig. - Det kan jeg gøre.
- Din mor skal nok klare den. - Jamen det er ikke så meget det.
- Er du bange for, hun prøver igen? - Så klap dog i.
- Værsgo. Lunkent og fladt. - Er I pårørende til Fiona Brewer?
Ja. Jeg er hendes veninde Suzie. Det er Marcus og... Will.
Vi beholder hende natten over.
Jeg beder hende om tilladelse til, at sønnen kan være hos jer i nat.
Skal vi tage hjem til mig eller dig? Undskyld...
- Jeg må se at komme hjem til Ned. - Den tager jeg.
Det havde været ret interessant.
Men jeg gad ikke gentage det hver aften.
Vi ses snart igen.
Ens liv er som en tv-serie. Jeg var stjernen i serien om Will.
Jeg var det eneste faste indslag. Resten var kun gæstestjerner.
Serien handlede om mig og kun mig.
Hvis Marcus ' mors serie gik dårligt, var det da trist, -
- men det var hendes problem.
Hele historien med de enlige mødre var nok lidt for indviklet for mig.
Jeg fik brevet...
T ak.
Gud, det havde jeg glemt...
Havde du glemt selvmordsbrevet?
Jeg troede jo ikke, jeg ville være nødt til at huske det.
Læste du det om, at jeg altid vil elske dig?
- Det er lidt svært, når du er død. - Undskyld.
Jeg kan godt forstå, at du er vred.
Men... jeg har det ikke ligesom i går, hvis det er nogen trøst.
Er det bare pist væk nu?
Nej, men lige nu har jeg det bedre.
Jeg kan da godt se, du har det bedre lige nu. Du har jo sat vand over.
Men hvad med, når jeg er i skole? Jeg kan ikke passe på dig hele tiden.
Nej, og derfor må vi passe på hinanden.
Jeg indså, at to ikke er nok. Vi havde brug for forstærkninger.
Hvis man kun er to, og den ene bliver bims, så er man helt alene.
To er ikke nok.
Man har brug for tre, mindst.
- Tre hvad? - Ikke noget.
Jeg havde fået en god idé.
En øbo skal selv stå for underholdningen.
Man skal dele dagen op i enheder på ikke over en halv time.
En hel time er for uoverskuelig, og de fleste aktiviteter tager en halv.
Et bad er lig med en enhed.
Tv-quizzer er lig med en enhed.
Netresearch... to enheder.
Motion... tre enheder.
A t få håret omhyggeligt uglet... fire enheder. Så går dagen med det.
Jeg ville næppe have tid til et job. Hvordan klemmer folk det ind?
- Det er Will. - Det er Marcus.
- Marcus. - Marcus?
Nå, Marcus? Hej. Hvor har du fået mit nummer fra?
Suzie. Skal vi lave noget på lørdag?
- Hvorfor skulle vi det? - Suzie sagde, vi klikkede.
- Gjorde hun? - Ja, og du sagde "vi ses snart".
Den aften du kørte os hjem, sagde du "vi ses snart".
Javel. Det er søreme også snart. Jeg har rygende travlt for tiden.
Hvorfor det? Du laver jo ikke noget.
Jeg skal jo tage mig af Ned. Vi er faktisk på vej i børnehave.
- Hvad er det? - Græsslåmaskinen.
Det passer ikke...
Det passer ikke så... Lige et øjeblik.
Hvorfor skulle jeg egentlig ikke gå ud og spise med den stakkels unge?
Så kunne jeg give den som flinke Will, alle børns legeonkel.
- T op. - Mor skal også med.
Hun har ingen penge, så enten spiser vi billigt, eller også giver du.
- Du pakker det ikke ind, hvad? - Vi er flade, du er rig. Du betaler.
- Du må godt tage din søn med. - Det er pænt af dig.
Kl. 12.30. Craysfield Road 31, Islington, London Nl2SF.
England, Verden, Universet.
Nå, Fiona, hvordan går det?
Altså, hvordan har du det?
- Maven har det fint, tak. - Alle tiders.
Men jeg er nok stadig en smule gak. Det går vel ikke over uden videre.
Nej...
Hvis Will skulle gifte sig med mor, måtte hun droppe de flade vitser.
Jeg fik hende til at tage den pæne trøje og øreringene fra Zimbabwe på.
Ungen mente vist, vi var på date. Og tossen havde taget yeti-kostumet på.
Der blev ingen forretter i dag.
Jeg vil have artiskok til forret, så svampeomelet og en cola, tak.
- Jeg tager den grønne platte. - Vi er vegetarer.
Det siger du ikke. En bøfsandwich, tak.
Det gik rigtig godt. Skulle vi mon bo hos Will eller et nyt sted?
Jeg vidste, sangen ville slutte, og at jeg snart var hjemme i seng.
Jeg vidste det godt. Det føltes bare ikke sådan.
Jeg måtte være sindssyg. Det her var straffen for at jagte Suzie.
Det værste var, når de lukkede øjnene.
- Kom og syng med. - Jeg må se at komme hjem.
Problemet med godgørenhed er, at man skal mene noget for at hjælpe.
Engang meldte jeg mig frivilligt til at dele suppe ud -
- og var lige ved at gennemføre det. Eller dengang på Amnestys hotline.
I Burma giver en vits syv år.
Næste gang du griner, så tænk på Pa Pa Ley, stand-upperen fra Burma.
Vi står ved en korsvej i kampen mod den brutale burmesiske junta.
Sammen kan vi gøre en forskel...
Det er da løgn. Hvad siger din kæreste til det?
Har du ingen kæreste? Det kalder jeg et brud på menneskerettighederne.
Javel... er du i bad nu?
Man skal mene noget for at hjælpe. Fiona mente "Killing Me Softly".
Sangen betød noget for hende, og se, hvordan det gik hende.
Jeg mente ikke noget som helst. Og jeg betød ikke noget for nogen.
Og det sikrede mig et langt og ukompliceret liv.
De næste par dage havde jeg det nu, som om der var noget efter mig.
Det brød jeg mig ikke om.
- Du har slet ikke noget barn, vel? - Hvad?
- Du har slet ikke noget barn, vel? - Vel har jeg så.
Nej, jeg har udspioneret dig, og du har ikke noget barn.
- Hvad kommer det dig ved? - Du har løjet for os alle sammen.
Må jeg komme ind?
Hvorfor ikke?
- Fordi jeg har travlt. - Med hvad?
- Jeg ser tv. - Jeg kan godt se med.
Tak, men det kan jeg godt selv klare.
- Har du ikke lektier for? - Jo, vil du hjælpe mig?
Nej, gå hjem og lav dem.
Jeg lover ikke at sladre om ungen, hvis du inviterer min mor ud.
- Synes du, jeg er noget for hende? - Så slem er du heller ikke.
Du lyver, men ellers er du god nok.
Hun er ked af det og har brug for en kæreste.
- Jeg skal kunne lide mine kærester. - Hvad er der i vejen med hende?
Ikke noget, men sådan fungerer det bare... Gå nu hjem med dig.
- Godt, men jeg kommer tilbage. - Ih, hvor er jeg bange.
Andet kunne jeg ikke finde på. "Ih, hvor er jeg bange. "
Og det var jeg faktisk.
Så er der kun tilbage at sige farvel.
Selv siger jeg arrivederci!
Tak. Vi ses.
Velkommen tilbage. I går afslørede jeg...
Det er et andet ord for "hosta".
Opkaldt efter Heinrich Christian Funck, -
- der også opfandt diskodansen.
Ja, jeg har skam alle hans plader.
Mor, har du altid vidst, at jeg skulle være vegetar?
Ja. Det finder man ikke bare på, den dag man løber tør for pølser.
- Spurgte du, om jeg ville være det? - Da du blev født?
Næ, det er mig, der laver mad, og jeg laver ikke kød, basta.
- Og jeg må ikke gå på McDonald's. - Tager du forskud på puberteten?
Jeg kan ikke forhindre dig i at gå derhen, men jeg ville blive skuffet.
Bare rolig. Jeg går ikke på McDonald's.
Efter nogle besøg mente Will, han skulle snakke alvorligt med mig.
Selvom han hellere ville se "Xena - Amazonekrigeren ".
- Hvordan går det ellers derhjemme? - Med min mor?
Hun har det fint, tak.
Jamen hun...
Ja... Nej, ikke her på det sidste.
- Går det dig stadig på? - Om det går mig på?
Er du i tøjet?
Hver eneste dag. Det er derfor, jeg kommer herhen.
Lidt. Når jeg kommer til at tænke på det.
Sikke noget forpulet lort.
Jeg ved ikke, hvorfor han bandede, men det hjalp lidt.
Så var det åbenbart ikke helt til grin at være så bange.
Jeg ville ikke spørge til Fiona mere, -
- for Marcus havde det skidt med det, og jeg kunne ikke trøste ham.
Han måtte bare gå til Suzie eller en hvilken som helst anden, -
- der havde mere at byde på end et vulgært udbrud.
Det var kun den 19. november, men de spillede allerede den lortesang.
Far?
- Hvordan var din far? - Det er faktisk lidt sørgeligt.
Han skrev den ene møgsang, der hittede, -
- og brugte resten af livet på at overgå den.
Vil du også skrive sange? Er det derfor, du har guitaren?
- Nej. - Skal den bare se sej ud?
Ja.
Jeg kan godt lide "Santa's Super Sleigh".
- Madonna! - Vi har noget til dig.
I dag leger lækatten kispus med alle i Somerset.
- Hvad laver l? - Hvem er du?
Skrid med jer. Fis af!
- Hvem var det? - Hvem?
- Dem, der høvlede slik efter dig. - Nå, dem.
- Det var bare nogle af de store. - Sker det tit?
- De plejer ikke at kaste med slik. - Nej, plejer de at overfalde dig?
De mobber mig med mit hår og mit tøj og med, at jeg synger.
- At du synger? - Indimellem kommer jeg til at synge.
- Det er da heller ikke særlig kvikt. - Det er bare noget, jeg kommer til.
Det er ligesom ikke med vilje. Jeg er ikke dum.
Jeg vil råde dig til at være usynlig.
Hvordan det? Har du måske en usynlighedsmaskine? Næppe.
Jeg slår det bare ud af hovedet.
Jeg ville ønske, det ikke skete, men sådan er livet, ikke?
Jeg kan ikke gøre noget ved det.
Jo.
Vi kan godt gøre noget ved det. Kom.
Jeg var bange for, vi skulle hen til skoleinspektøren.
I stedet for gik vi på indkøb.
Fødderne først. Du bliver ikke usynlig, men mindre iøjnefaldende.
Hvordan snører man de her stropper?
Det hedder velcro og er en ny og revolutionerende teknologi.
Helt ærligt, det er ikke spor svært.
- Jo, det er det faktisk. - Alt i orden?
- Ja, tak. - Din far er ret trendy, hvad?
- Synes du ikke, du ser sej ud? - Synes du?
Ja, Marcus. Du ser sej ud.
Ja, sådan skal man gå. Supersejt.
Kanon.
Gi' mig fem.
Jeg havde det skønt. Jeg var helt oppe at ringe for kun 60 pund.
Jeg havde gjort en trist dreng glad for en stund helt uden bagtanker.
Jeg var end ikke ude efter hans mor.
- Marcus, hvor er dine sko? - De huggede dem.
Hvorfor hugger de dine sko?
Jeg blev nødt til at sige det, selv om det ville udløse flere spørgsmål.
- Fordi de var så fede. - Dine brune snøresko?
Nej, det var fede, nye gummisko.
Hvor har du fået fede, nye gummisko fra?
Spørgsmålene væltede ud.
Dem har jeg fået af Will.
- Ham, der inviterede os til frokost? - Ja. Vi er blevet en slags venner.
Er I blevet en slags venner?
Hun gentog alt det, jeg sagde.
Hun råbte det bare.
Jeg går hjem til ham efter skole.
- Går du hjem til ham efter skole? - Han har slet ikke noget barn.
- Ikke noget barn? - Må jeg spille computer nu?
- Hvor bor han henne? - Han er ude at spise middag nu.
Christine gav middag og moralprædiken.
- Du ender som en barnløs eneboer. - Det må vi da håbe.
- Du må søreme være modig. - Hvorfor nu det?
De fleste har brug for nogen at støtte sig til, og du har slet ingen.
Skræmmer det dig ikke?
Ved l, hvad I vil have?
Hvad går jeres hyggestunder egentlig ud på?
Hvabehar?
Hvad laver en enlig, barnløs mand sammen med en 12-årig dreng?
- Ved din mor ikke, du kommer forbi? - Det har jeg vist glemt at sige.
- Hvad har du gang i med min søn? - Hvad insinuerer du egentlig?
- Jeg insinuerer ikke noget. - Jo, at jeg forgriber mig på ham.
Jeg spørger bare, hvorfor du inviterer børn hjem i din lejlighed.
Fy for pokker!
Hvad har du at sige?
Så er det godt! Ved du, hvorfor han besøger mig uopfordret hver dag?
Fordi han bliver voldmobbet i skolen!
Du sender ham bare derhen!
De piner ham, din skøre hippie!
Du skal ikke piske en stemning...
Will havde ret, og mor tog fejl. Det burde være omvendt.
- Du kender vist ikke meget til børn. - Jeg har selv gået i skole engang.
Ungen er jo bundulykkelig.
Hvis nogen pisker en stemning op, er det dig...
- Cowabunga! - Hvad går der af dig?
- Jeg havde bare lyst til at råbe. - Sikke en familie!
- Will, du generer de andre gæster. - Undskyld. Jeg er færdig.
- Nej, du er ej. - Nej, gu er jeg ej.
Jeg lukker ham ikke ind mere, okay? Det bliver rart at blive fri for jer.
Skrid med jer.
Undskyld.
Fiser du bare ud af hans liv sådan uden videre?
Lad os antage, at du har ret.
At jeg ikke aner, hvad der foregår med ham, men du gør pudsigt nok.
- Hvad vil du gøre ved det? - ingenting. Det angår ikke mig.
- Din egoistiske skiderik. - Netop! Han tænker kun på sig selv.
Jeg er alene. Jeg tænker kun på mig selv, fordi der ikke er andre.
Jo, nu er der Marcus, for han kommer jo rendende i et væk.
Du figurerer i hans liv af en grund, og du kan ikke bare lukke livet ude.
- intet menneske er en ø. - Hun har helt ret.
Nej, visse mænd er øer, og jeg er Ibiza, for fanden!
- Hvad snakker du om? - Vil du holde jul sammen med os?
Nej, jeg vil ikke holde jul med jer.
Jeg vil ikke holde jul sammen med en suicidal klidmoster og hendes afkom.
Ens juleaften siger meget om, hvor man er henne i livet.
Jeg ville holde jul, som jeg plejer.
Jeg skulle se video, drikke mig fuld og ryge mig skæv.
Før dig var jeg helt alene.
Det er slemt at være alene.
Alene... slemt. Ven... godt.
Kom så her.
Heldigvis var det ikke kun os tre. Desværre var det...
- Nå, du er altså Marcus' far. - Ja, det er jeg vel.
Det er min kæreste Lindsey.
Og Lindseys mor.
- Tak, far. - Helt i orden.
Det måtte man lade ungen. Han var begejstret for alle sine skodgaver.
En tamburin. Tak, mor. Er den ikke sej, Will?
- Jo, den skal du nok få brug for. - Jeg tænkte, at det lige var dig.
Så kan du optræde til skolekoncerten og få nogle flere venner.
Måske, mor.
Når du synger, spreder du solskin og glæde i mit hjerte.
Tak, mor.
Den her er fra mig.
Genialt! Hvad er det?
En cd med Mystikal. Dem bliver du helt vild med.
- Hvad slags musik spiller Mystikal? - Det er en slags verdensmusik.
- "Ryst din røv..." - Iblandet lidt rap.
- "Rysdirøv." Er han fra Marokko? - Vi har ingen cd-afspiller.
- Jeg er stadig glad for den. - Næ, du får skam også en afspiller.
Din heldige dreng.
- Se, mor. Nu skal du åbne din. - Tusind tak.
HÅNDBOG FOR ENLIGE FORÆLDRE
- Marcus, er det din spøg? - Ja.
Ikke dårligt.
- Undskyld, jeg kommer for sent. - Glædelig jul.
Hej. Det var ellers længe siden.
- Hvor er Megan? - Hos sin far.
Holder Ned jul hos sin mor?
Ja... Nej... Jeg må hellere gå, ikke?
Klæd dig ud som julemanden. Måske scorer du nogle nissepiger.
- Næ, er du professionel julemand? - Jeg smutter. Tak for i aften.
- Suzie har ret til at rase ud. - Og det har hun gjort.
Nu fiser jeg af. Tak for i aften.
Vent! Han er min ven, og jeg siger til, når han skal gå.
Jeg har ikke smidt ham ud.
Suzie giver bare udtryk for sin vrede.
Hun har ret, Marcus. Drop det.
Han opdigtede bare en unge i et par uger. Og hvad så?
- Ungerne i skolen gør værre ting. - Men Will går ikke længere i skole.
- Han burde ikke opdigte folk mere. - Nemlig!
I skal ikke rotte jer sammen mod ham! Siden da har han købt sko til mig, -
- og han lader mig komme på besøg, og han ved, hvad børn har brug for.
Dyrt fodtøj og sjofel musik? Vi to kan snakke om, hvad du har brug for.
Nej, du vinder altid de diskussioner. Hvorfor udsteder du ikke bare ordrer?
- Fordi du skal tænke selvstændigt. - Godt, jeg vil have, at Will bliver!
Han er ikke den eneste, der fejler. Kan du huske, hvorfor vi kender ham?
Fordi du smed et stort brød i hovedet på en and og slog den ihjel.
- Hvad er det for noget med en and? - Skal vi have and? Herligt.
Nej, vi skulle ikke have and. Vi fik nøddebrød med pastinaksovs.
Der ved bordet oplevede jeg noget mærkeligt... Jeg hyggede mig.
Julen havde aldrig været hyggelig før.
Mor tvang mig til at synge fars sang for hele min beduggede familie.
Nok udelukkende for at drille far.
Men julen hos Marcus... Jeg blev faktisk helt blød og varm indeni.
Jeg er sikker på, det er derfor, der skete så mange sære ting bagefter.
Marcus blev forelsket i en pige.
Fis af.
Og det blev jeg mærkeligt nok også. Det var alt sammen Marcus ' skyld.
Åbner man først døren for en, vælter alle mulige ind.
Nytårsaften mødte jeg Rachel. Hun var interessant, klog og smuk.
I små fem minutter troede hun, at det samme også gjaldt for mig.
- Arbejder du med tv? - Jeg? Nej.
Det gør alle de andre gæster, men jeg ser bare tv.
Du sidder mere foran end indeni.
Det var en pine. I fem minutter så jeg, hvordan livet ville være, -
- hvis jeg var interessant og havde noget at byde på.
Men det havde jeg jo ikke. Om 30 sekunder ville hun være væk.
Hvad laver du så?
- Jeg holder lidt fri for tiden. - Det lyder godt. Fra hvad?
Hvis jeg skal være helt ærlig, så... Jeg holder fri fra at holde fri.
Det interessante ved mig er, at jeg faktisk ikke laver noget.
- Laver du ikke noget? - Nej.
- Slet ingenting? - Nej.
Nej, hvor er det...
Kæreste Rachel. Østkyst- eller vestkyst-rap?
Så var hun væk, og der var ikke mere at sige.
Al rap musik lyder ens i mine ører.
Eller var der?
Jeg kender en på 12, der ville slå dig ihjel, hvis han hørte det.
Det gør jeg også.
- Hvad hedder din? - Min?
- Han hedder Marcus. - Min hedder Ali. Alistair.
Det var ikke nogen løgn. Hun gik helt selv ud fra det.
Eller næsten da.
Jeg var i fantasiens verden igen, men denne gang var det anderledes.
"SPA T" var for sjov. Det her var alvor.
Jeg handlede i nødværge.
Vi aftalte, at vores drenge skulle mødes... Ergo, at vi skulle mødes.
Enlige forældre alene sammen.
Jeg var på den,
og der var kun en, der kunne hjælpe mig.
Hvad sagde du, din lille narrøv?
- Du hørte mig, din lille snothvalp. - Jeg sang bare med. Det er Mystikal.
- Kan du godt lide rap? - Tja. Det er mest sorte, der rapper.
Som regel er de ret gale. For det meste vil de bare bolle.
- Tager du pis på mig? Så får du tæv. - Nej. Det kan jeg ikke finde ud af.
- Hvad hedder du? - Marcus.
- Jeg hedder Ellie. - Goddag, Ellie.
Hov, ingen fysisk kontakt. Så ender det bare med, vi ligger og boller.
Hold op med at sige "ryst din røv" til fremmede.
Ja, ja, Ellie. Vi ses.
Hej. Jeg har brug for din hjælp.
- Hvorfor sagde du, jeg var din søn? - Det var bare noget, hun gik ud fra.
- Så sig, hun tager fejl. - Nej, det går ikke.
Kan du ikke bare acceptere, -
- at du er min søn?
- Jeg kan godt sige det til hende. - Det er sødt af dig, men nej.
- Hvorfor ikke? - Fordi hun har en sjælden sygdom!
Hvis hun tror på en løgn, koger hendes hjerne over, og så dør hun.
Sikke noget pis.
- Jeg er ret interesseret i hende. - Hvorfor er hun så interessant?
Godt, Marcus. Mæsk dig i den sidste rest af min værdighed.
Jeg vil gerne være kæreste med hende. Så, nu er det sagt.
Kanon! Hvorfor sagde du så ikke det?
Velsagtens fordi jeg er genert. Det er en ny fornemmelse for mig.
- Hun hedder Rachel, og... - Der er en pige i skolen. Ellie.
Jeg vil godt være kæreste med hende, og derfor vil jeg godt vide, -
- hvad forskellen er på en veninde og en kæreste.
Aner det ikke. Vil du røre ved hende?
- Er det nu så vigtigt? - Ja, du har hørt om sex, ikke?
Ja, jeg er ikke dum. Men er der slet ikke mere i det?
Jeg vil være sammen med hende hele tiden og fortælle hende ting, -
- jeg ikke fortæller dig og mor. Og hun må ikke have en anden kæreste.
Hvis jeg kan få alt det, er jeg ligeglad med at røre ved hende.
Du bliver klogere, Marcus.
- Nå, hvordan ser jeg ud? - Flot. Hvad med mig?
Vær så normal som muligt, ikke?
Det var et godt råd. Gid jeg havde fulgt det.
I må undskylde rodet.
Jeg var tør i halsen og havde klamme hænder. Hvad skete der?
Jeg har ikke fået ryddet op. Ali?
Jeg stod bare og smilede fjoget.
Skal vi gå ovenpå?
Ali, Marcus.
Marcus, Ali.
- Vi går i parallelklasse. - Nå ja, jeg har vist set dig.
Godt, så har I masser at snakke om.
Will, det er Ali. Ali, det er Will.
- Hva' så? - Hva' så...
- Vil I hænge ud her lidt? - God idé.
I det øjeblik elskede jeg ham virkelig.
- Du kan vise ham dine computerspil. - Godt, vi ses om lidt.
Hvis din far bliver kæreste med min mor, er du død.
- Han er god nok. - Han skal holde sig fra min mor!
- Jeg vil ikke se jer her igen! - Det kan jeg vist ikke bestemme.
Det må du hellere, for ellers dør du.
Mon ham Ali var seriemorder?
- Hvad for nogle spil har du? - Hører du efter?
Jeg kan ikke gøre noget lige nu. Will... Altså, min far...
- Han kan lide din mor og hun ham... - Nej, hun kan kun lide mig!
Jeg ville bare kysse Rachel, hver gang hun sagde noget interessant.
Og det gjorde hun hele tiden. Det var ret sexet... og underligt.
Jeg bruger Bristol Board og India Ink... Keder jeg dig?
Nej. Hvad er der?
- Du lignede bare Marcus der. - Gjorde jeg?
Det er sødt, at han ligner dig sådan og klæder sig ligesom dig.
Jeg klæder mig da ikke ligesom ham.
Marcus?
- Kom med tilbage. - Han er sindssyg.
Han vil hakke mig i småstykker og gemme mig under gulvbrædderne.
- Sagde han det? - Han kunne godt finde på det.
Det bliver anderledes nu.
Ali vil gerne sige noget til dig.
Ikke også?
- Undskyld. Det var dumt sagt. - Det gør ikke noget, Ali.
- Ali synes, det her er lidt svært. - Det synes Marcus også.
Du synes også, det er svært at være skilsmissebarn -
- og møde nye mennesker.
Nå, jo. Sådan har jeg det lige præcis.
- Ali kunne ikke lide min sidste fyr. - Han løj!
Han var ikke helt fin i kanten. Ikke at du og jeg er...
Jo, han er ret vild med dig. Det har han selv sagt.
Tusind tak, makker.
Slap nu af, skat.
- Ellie! - Hov, forfølger du mig?
Øv, jeg følte mig lige helt berømt.
Pas på. I ligner mere en ejer og hendes kæledyr end kærester.
- Jeg er i det mindste ærlig. - Hvad mener du?
- Du og Rachel... - Hvad skal det der betyde?
Det er da et problem, at hun tror, du har en søn, når du ikke har en.
Hvis man vil være kærester med en, burde man så ikke sige det til dem?
- Næ. - Ja, altså, sandheden.
Hvad er der med dig?
Senere den aften kom jeg i tanke om den handel, Marcus var med på.
Ja, jeg ville gerne røre ved Rachel. Men hvis jeg havde valget, -
- ville jeg også lade mig nøje med alt det andet, Marcus ville have.
Var jeg ved at blive til Marcus? Ville han snart købe sko til mig?
Jeg fulgte hans råd og sagde sandheden... næsten da.
At jeg ikke var hans rigtige far.
Det er heller ikke rigtig tang.
Men det udløste flere spørgsmål.
Du er ikke hans far, og I bor ikke sammen. Hvordan er han så din søn?
- Det må være forvirrende set udefra. - Hvordan ser det ud indefra?
Det er en lang og kedelig historie. Hvad med et glas kinesisk risvin?
Jeg har på fornemmelsen, du gerne vil smage en Panang Peneng.
Nej.
Er dit forhold til Ali lige så indviklet som mit og Marcus'?
Nej, jeg gik i seng med hans far og fødte ni måneder efter. Ret ligetil.
Dét misunder jeg dig.
Ikke for at trampe rundt i det: Du er Marcus' stedfar, -
- men du bor hverken sammen med ham eller hans mor.
Nej, ser du...
Jeg har aldrig sagt, han var min søn.
Jeg har aldrig sagt ordene: "Jeg har en søn, der hedder Marcus".
- Du gik bare ud fra det. - Javel. Jeg er fantasten.
Jeg ville tro, du havde en søn, og lod min fantasi løbe af med mig.
- Jeg var selv med til det... - Nej, jeg syntes, du var lækker.
"Gid han havde en nørdet unge." Og pludselig stod du der med Marcus.
Jeg lavede den syge kobling, fordi jeg har et dybt forankret behov.
Lad være med at bebrejde dig selv. Det kan ske for selv den bedste.
Første gang jeg mødte dig, syntes jeg, du var lidt... tom.
Så fik du mig til at skifte mening. Men måske havde jeg ret.
- Rachel, hør her... - Ja?
Undskyld. Du har ret.
Jeg er...
...tom.
Jeg er... ingenting.
Jeg aner ikke, hvad der gik af mig. Undskyld.
- Farvel, Ellie. - Ses, Marcus.
- Farvel, Marcus. - Ses.
Mor...
Hvis Z er lig med 17, skal X så være mere end 2?
Marcus.
Jeg kendte ikke svaret. Jeg vidste ikke, hvad X var lig med.
Jeg vidste heller ikke, hvordan jeg skulle hjælpe min mor.
TØR DU STILLE OP TIL SKOLEKONCERTEN?
Nå jo, der var noget, hun havde sagt, jeg kunne gøre for hende.
- Jeg vil gerne synge til koncerten. - Dig til en rockkoncert?
- Dårlig idé, Marcus. - Vil du spille til?
- Jeg har kun en tamburin. - Beklager. Det er det rene selvmord.
De sabler dig ned.
- Mor er i gang igen. - I gang med hvad?
Med at tude. Hun tuder dagen lang. Også om morgenen.
Det er lige så slemt som før den dag med den døde and.
Jeg er ked af det, men jeg har lidt travlt for tiden.
Travlt med hvad?
- Hørte du mig ikke? - Hvad vil du have, jeg skal gøre?
- Snak med hende. - Hvad skal jeg sige?
- Aner det ikke. - Hvorfor skulle hun lytte til mig?
- Jeg er bare et nul. - Nej da!
Hvem tror du, jeg er?
Hvem tror du, du er? Du kommer rendende og laver ged i mit liv.
Hvad forlanger du af mig? Jeg er ikke i familie med dig.
Jeg er hverken din onkel, din bror og i hvert fald ikke din far.
Jeg er bare ham, der er ret god til at vælge sko og cd'er.
Jeg kan ikke hjælpe dig med andet. Ikke med noget, der betyder noget.
Du kunne godt tage at prøve.
Nej, du kan ikke hjælpe mig.
Du er bare en nar, der ser tv hele dagen og køber ting.
Du vil skide på alle andre, og alle andre vil skide på dig.
Mor sagde, at når jeg sang, spredte jeg solskin og glæde i hendes liv.
Derfor ville jeg gøre det, uanset om det betød enden på mit.
Se, mor.
Mit liv består af tidsenheder. Cd-indkøb... to enheder.
Frokost... tre enheder.
Motion... to enheder.
Alt i alt havde jeg nok at se til.
Det var bare det, -
- at intet af det betød noget for mig.
Der var kun en ting, der betød noget for mig.
Marcus var den eneste, der betød noget for mig.
Og Fiona var den eneste, der betød noget for ham, og hun var syg.
Enlige forældre alene sammen!
Alle for en og en for alle!
- Fiona! - Hej igen. Hvordan har Ned det?
Hvem? Åh, han findes sgu ikke.
- Jeg opdigtede ham for at score. - Du er syg.
- Ja. Jeg vil snakke med dig. - Værsgo.
- Nej, i enrum. - Vi står i sandhedens kreds.
Her kan du tale frit.
Vil du ikke nok lade være med at forsøge at begå selvmord igen?
- Det er min private oplevelse. - Men det er det jo netop ikke.
Marcus er bekymret for dig, og derfor er jeg bekymret for ham.
Jeg overvejer ikke at begå selvmord.
- Ikke det? - Ikke lige i øjeblikket.
Alle tiders.
- Godt. - Jeg er ikke tiltrukket af dig.
Hvad ævler du om? Er du sindssyg?
Forkert ordvalg, men vi bør snakke om det.
Dine tudeture og depressioner. Skal vi ikke se at få fikset det?
Det tror mænd, ikke?
At medmindre man har en løsning -
- eller kender en, der kan fikse det, så er det ikke umagen værd.
Nej... Jo. Jeg ville ønske, jeg kendte en, der kunne fikse det.
Jeg duer nemlig ikke til det.
Vrøvl. Du er her nu, og det betyder noget.
- Kom med. - Hvad?
Marcus skal optræde i skolen.
- Skal Marcus optræde? - Ja, optræde.
- I skolen? - Ja, og han glæder sig helt vildt.
Hvad skal han synge?
- Hvad tid begynder det? - Hvorfor må han ikke synge?
Kender du den drøm, hvor man går i skole uden bukser på, og alle griner?
Sådan bliver det for Marcus. Hvis han synger den sang for dem, -
- kan han lige så godt lægge sig til at dø, for de flår ham levende.
- Han har lov til at udtrykke sig. - Jamen det er dig, han udtrykker!
- Åh nej. - Hvad nu?
- Gudfader! - Du har ret. Er jeg en dårlig mor?
Nej, du er bare rablende sindssyg.
Jo, jeg er en dårlig mor. Jeg følger slet ikke med.
Han er en ganske særlig dreng, og jeg har såret hans fine sjæl.
Klap i. Du sårer min sjæl.
- Du parkerer. - Hvad?
Hej. Hvad laver du her?
Det er Ali, der optræder.
Han er vel nok... talentfuld.
Det var Def Penalty Kru med "Murder Fo' Life".
Nu vil Marcus Brewer synge Roberta Flacks klassiker "Killing Me Softly".
Han bliver ledsaget af Simon Cosgrove på blokfløjte.
- Jeg vil ikke. De sviner os til. - Du lovede det.
Undskyld. Du får de fem pund tilbage.
Han kommer lige straks.
Kom nu, Marcus, dit tossehoved.
- Vent! - Hør, hvad foregår der?
- Bare rolig. Jeg er hans sanglærer. - Hvad vil du?
Forhindre dig i at begå socialt selvmord.
- Min akkompagnatør er skredet. - Genialt, så drop det.
Sig, du ikke kan optræde uden ham, men at han har et stofmisbrug.
Mor bliver glad, hvis jeg synger den.
Du kan ikke gøre din mor glad. Ikke i det lange løb.
- Det må hun selv klare. - Vil du så komme!
Fis af! Det gælder om at gøre dig selv glad.
Vi prøver begge to på at glæde os selv, men det går ikke uden andre.
Netop. Hvis andre kan gøre dig glade, kan de også gøre dig ked af det.
Tror du, publikum vil gøre dig glad? Nej, lad nu være, Marcus.
Pis!
- Kom nu, Britney! - Ja, giv et nummer.
Jeg synger den her for min mor.
Du er elendig!
Hvem fanden er det?
Will...
Vi er færdige.
Du stinker!
Der stod jeg og sang dem stille ihjel.
Nej, jeg sang mig selv ihjel, og det gik ikke stille for sig.
Jeg sang med lukkede øjne. Var jeg bange? Skrækslagen.
Det her var ikke nogen ø-idyl.
Tak, Finsbury. Nu vil jeg gerne præsentere bandet.
Marcus Brewer på vokal og tamburin.
Og det var så det. Skynd dig væk.
Marcus, tak for sangen. Du var alle tiders.
- Synes du? - Ja.
Det skal fejres. Hvad siger du til...
... McDonald's?
- Ellers tak, mor. - Jeg vil gerne på McDonald's.
- Jeg er ikke sulten. - Kunne du ikke nakke en Big Mac?
Så en anden gang da.
Du siger bare til. Jeg bliver hængende et godt stykke tid.
Næste jul var alt ved det gamle.
Alle mennesker er øer. Det står jeg ved.
Men nogle mennesker hører til øgrupper.
Under havets overflade hænger de faktisk sammen.
- Skal du giftes med min mor? - T ror du da, hun går med til det?
Engang håbede jeg, han ville gifte sig med min mor.
Jeg var desperat.
Tusind tak.
Will, hvordan bruger man blenderen?
Det gør man ikke.
Engang mente jeg ikke, to var nok. Nu var vi masser, og det var fedt.
For det meste.
Hvornår hjælper I dovne svin til?
Hvor kender du Will fra?
Vi har begge arbejdet for Amnesty.
Hvordan står det egentlig til i Burma?
Går det bedre?
Og pludselig inviterer han til julefrokost, så her er jeg.
Ser man det?
Hvordan går det med dig og Ellie? Er hun din... kæreste?
Er du rigtig klog?
Hvor har du fået de sko fra?
- Hvad er der i vejen med dem? - Ikke noget.
Jeg tror, du og Rachel har en chance, hvis du ikke laver ged i det.
Jeg havde skabt et uhyre. Eller også havde han skabt mig.
Jeg ved ikke, hvorfor Will tog det sådan.
Jeg mente bare, at der næppe er nogen fremtid i parforhold.
Det går ikke uden forstærkninger, -
- og nu havde vi begge to godt med forstærkninger.
Jon Bon Jovi havde altså ret i, at intet menneske er en ø.