HØJESTERET
I har gjort et vidunderligt job. Vidunderligt.
I gjorde det.
Vi fortsætter. I har lyttet til en lang og indviklet mordsag.
Overlagt mord er den mest seriøse anklage ført for vore domstole.
I har lyttet til vidneudsagn, fået loven tolket, som den gør sig gældende i her.
Det er nu jeres pligt at sætte jer ned og skille faktum fra fantasi.
En mand er død. En anden mands liv står på spil.
Hvis der hersker tvivl i jeres sind, om hvorvidt den anklagede er skyldig -
begrundet tvivl - må I afgive kendelsen ikke-skyldig.
Hvis der ikke hersker tvivl, derpå må I, med god samvittighed,
erkende den anklagede skyldig.
Hvad I end beslutter, må jeres kendelse være enstemmig.
I det tilfælde at I finder den anklagede skyldig,
vil domstolen ikke overveje benådning.
Dødsstraf er obligatorisk i dette tilfælde.
I står overfor et alvorligt ansvar. Mange tak, de herrer.
Supplerende nævninge er fritaget.
Nævningene vil nu trække sig tilbage.
- Vil du have et stykke tyggegummi? - Nej, tak.
Tingesten her flytter sig ikke.
Jeg giver dig en hånd.
Sådan.
Ved du hvad? Jeg ringede til vejrmeldingen i morges.
Det bliver årets varmeste dag. Man skulle tro, de ville sætte air-condition til.
- Hvad er dit navn, sir? - Åh... der. Ja.
Mange tak. OK, de herrer. Alle er her.
Hvis der er noget, I har brug for, er jeg lige udenfor. Bare bank på.
Godmorgen. Jeg anede ikke, at de låste døren.
Selvfølgelig låser de døren. Hvad havde du forestillet dig?
Det ved jeg ikke. Det faldt mig aldrig ind.
- Hvad skal det til for? - Jeg troede, vi stemte hemmeligt.
God idé. Måske kan vi få ham valgt til senator.
- Hvad siger du til det? - Jeg ved ikke. Det var ret interessant.
- Ja? Jeg faldt næsten i søvn. - Jeg har aldrig været i en jury før.
Nej? Jeg har siddet i mange juryer.
De advokater taler og taler, selv når det er en oplagt sag som denne.
- Har du hørt så meget snak om intet? - Jeg går ud fra, at de er berettigede.
De er berettigede. Det er systemet, men...
Hvis du spørger mig, ville jeg sætte en stopper for det, før de laver problemer.
Det sparer en masse tid og penge. Lad os få begyndt.
Ja. Vi har formentlig alle ting at lave her.
Vi kan starte med en fem minutters pause. En herre er på badeværelset.
Skal... vi sidde i rækkefølge?
Det ved jeg ikke. Det går jeg ud fra.
- Makker, du er på min plads. - Åh, undskyld mig.
Det er okay.
Det er ikke en dårlig udsigt, hva'?
Hvad synes du om sagen? Den var meget interessant.
Ingen virkelige... døde steder. Ved du, hvad jeg mener?
Vi var heldige at få en mordsag. Jeg regnede med et overfald eller indbrud.
Mand, de kan være de kedeligste!
- Er det Woolworth-bygningen? - Det er rigtigt.
Er det ikke sjovt? Jeg har boet her hele mit liv. Jeg har aldrig været indenfor.
Hvis du var nødt til at sortere alt det sludder, ligesom med filmene.
Ja. Hvad med alt det med kniven?
At bede voksne mennesker tro på den slags fup.
Det forventer man. Du ved, hvad vi har med at gøre.
Ja.
Nå, dit horn virker. Prøv nu lysene.
- Er du forkølet? - Sommerforkølelser kan dræbe dig.
Jeg kan knap nok røre min næse. Forstår du?
Ja, absolut. Jeg er lige kommet mig efter en.
- Åh, kom nu! Formand, lad os starte. - Fyren er stadig på badeværelset.
Noget nyt? Jeg nåede ikke at se avisen denne morgen.
Jeg spekulerede bare på, hvordan markedet lukkede.
- Har du en plads på børsen? - Jeg er mægler.
Jeg har et kurér-firma.
Firmaet "Hop og Spring".
Navnet var min kones idé.
Har 37 ansatte. Startede med ingenting.
OK, mænd. Lad os tage vores pladser.
Vi kan komme herfra ret hurtigt. Jeg har billetter til den baseballkamp i aften.
Yanks og Cleveland. Vi har denne dreng Modjelewski med.
Har er en rigtig tyr, denne dreng. Du ved...
Rigtig med skrue på.
Du er en rigtig baseball-fan, ikke? Hvor skal vi sidde?
Jeg syntes, vi kunne sidde i vores jurynumres rækkefølge.
En, to, tre o.s.v. rundt om bordet, hvis det er okay med jer.
- Hvad er forskellen? - Det er fornuftigt at sidde i rækkefølge.
- Det er fint. - Der er tolv. Vi går rundt en, to...
Hvad var dit indtryk af anklageren?
- Undskyld mig? - Jeg synes, han var virkelig skarp,
den måde han klarede alle disse punkter en for en, i logisk rækkefølge.
- Jeg var meget imponeret. - Jeg synes, han gjorde det godt.
Også en masse energi. Du ved? Masser af gå på mod.
OK, fyre. Kan vi få ro et øjeblik?
Vi vil gerne få begyndt.
Herren ved vinduet.
- Vi vil gerne få begyndt. - Åh, undskyld.
- Drengen dræber sin far, bare sådan. - Hør, det sker hele tiden.
De lader de unger styre alt deroppe.
Måske fortjener han det. Forstår du?
- Er alle her? - Den gamle mand er indenfor.
- Vil du banke på døren efter ham? - Ja.
- Er du en Yankee-fan? - Nej, Baltimore.
Baltimore?
Det er ligesom at blive ramt i hovedet med et koben en gang om dagen.
Hvem har de? Hvem har de foruden gode forsvarsspillere.
- Vi vil gerne få begyndt. - Tilgiv mig, de herrer.
- Det var ikke meningen at lade jer vente. - Baltimore?
OK, hvis jeg må få jeres opmærksomhed. I kan håndtere denne sag, som I vil.
Jeg... I ved, jeg vil ikke lave nogen regler.
Vi kan diskutere det først og så stemme om det. Det er, selvfølgelig... en måde.
Og, vi kan stemme om det lige nu.
Jeg tror, det er almindeligt at foretage en indledende afstemning.
Ja, lad os stemme. Hvem ved? Måske kan vi alle komme ud herfra.
OK. Så synes jeg at... I ved, at vi har en anklage for overlagt mord,
og erklærer vi den anklagede skyldig, er vi nødt til at sende ham i stolen.
Det er obligatorisk.
- Jeg tror, vi ved det. - Ja, lad os se, hvem der står hvor.
- OK. Nogen som ikke vil stemme? - Det er fint med mig.
OK, så bare husk på, at det er nødt til at være 12 mod ingen.
Det er loven. OK, er vi klar?
Alle de som stemmer skyldig, vær venlig at løfte hænderne.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv...
otte, ni, ti, elleve.
OK, det er elleve skyldige.
Dem som stemmer ikke-skyldig?
En. Okay.
Elleve skyldige, en ikke-skyldig. Godt, nu ved vi, hvor vi er.
Mand, åh mand! Der er altid en.
Så, hvad gør vi nu?
- Jeg går ud fra, at vi snakker. - Mand, åh mand!
Tror du virkelig, han er uskyldig?
- Jeg ved det ikke. - Du sad i retten sammen med os andre.
Du hørte det samme som os. Drengen er en farlig morder.
- Han er 18 år gammel. - Det er gammel nok.
Han stak sin egen far fire tommer ind i brystet.
De beviste det på et dusin forskellige måder i retten.
- Vil du have mig til at lave en liste? - Nej.
- Hvad vil du så? - Jeg vil bare snakke.
Hvad er der at tale om? Elleve af os mener, at han er skyldig.
Ingen var nødt til at tænke over det to gange undtagen dig.
Jeg vil spørge dig om noget. Tror du på hans historie?
- Jeg ved det ikke. Måske gør jeg ikke. - Så hvorfor stemte du ikke-skyldig?
Der var elleve stemmer for skyldig.
Det er ikke let at løfte hånden og sende en dreng i døden uden at tale om det først.
- Hør her, hvem siger det er let? - Ingen.
Hvad? Bare fordi jeg stemte hurtigt? Jeg tror helt ærligt, at fyren er skyldig.
Kunne ikke ændre min mening om du talte i 100 år.
Jeg prøver ikke at ændre din mening.
Men dette er nogens liv. Vi kan ikke bestemme det på fem minutter.
- Hvad hvis vi tager fejl? - Hvad hvis bygningen falder sammen?
- Man kan forudsætte alt. - Det er rigtigt.
Hvad betyder det, hvor lang tid det tager? Hvad hvis vi gør det på fem minutter?
Lad os tage en time. Baseballkampen starter ikke før klokken otte.
- Hvem har noget at sige? - Jeg er villig til at sidde i en time.
- Jeg hørte en god historie i aftes... - Det er ikke derfor, vi sidder her.
Okay, så fortæl du mig det. Hvorfor sidder vi her?
Jeg ved det ikke. Måske ikke for noget.
Hør, den dreng har haft et hårdt liv.
I ved, født i et slumkvarter, moderen død siden han var ni.
Han boede halvandet år på et børnehjem,
da hans far afsonede en fængselsstraf for falskneri.
Det er ikke en særlig lykkelig begyndelse.
Han er en vred dreng. Og ved I hvorfor?
Fordi han er blevet slået i hovedet af nogen én gang om dagen, hver dag.
Han har haft ret elendige 18 år. Jeg synes, vi skylder ham et par ord, det er alt.
Vi skylder ham ikke noget. Han fik en retfærdig retssag.
Hvad tror du den retssag koster? Han er heldig, at han fik den.
Vi er alle voksne. Vi hørte kendsgerningerne, gjorde vi ikke?
Du siger ikke, at vi skal tro på drengen og vide, hvad han er.
Jeg har boet blandt dem hele mit liv.
Man kan ikke tro på et ord, de siger. Det ved du. De er fødte løgnere.
- Kun en uvidende mand kan tro det. - Hør...
Tror du, at vi var født med eneret på sandheden?
Visse ting burde uddybes for denne mand.
- Det er ikke søndag. Ingen prædiken. - Vi har et job at udføre.
Puf Gryn. Det er et produkt, jeg arbejder på bureauet.
"Morgenmad med indbygget energi."
- Jeg skrev den linie. - Meget fængende.
- Gider du? - Undskyld. Jeg har for vane at tegne.
- Det holder mig klarttænkende. - Vi har arbejde at udføre.
Der er ingen pointe i at blive her for evigt. OK.
Måske hvis den herre, som er uenig med os, kunne fortælle os hvorfor.
Fortæl os hvad du tænker. Vi kan måske vise dig, hvor du tager fejl.
Det forekommer mig, at det er op til os at overbevise denne herre om,
at han tager fejl, og vi har ret. Måske hvis vi hver tog et par minutter til at...
- Det var bare en hurtig idé. - Nej, nej, nej. Det er en god en.
Hvis vi går bordet rundt en gang?
Jeg går ud fra, du er først.
Det er svært at sætte ord på.
Jeg tror bare, at han er skyldig.
Jeg syntes, det var tydeligt fra begyndelsen. Ingen beviste det modsatte.
Ingen behøver at bevise det modsatte. Bevisbyrden er hos anklagemyndigheden.
Den anklagede behøver ikke engang at åbne munden. Det står i forfatningen.
Ja, det ved jeg. Hvad jeg mente var...
Tja... Jeg tror bare, at han er skyldig. Nogen så ham gøre det.
OK. Her er, hvad jeg tror. Og jeg har ingen personlige følelser om det.
Jeg vil bare tale om kendsgerninger.
Nummer et.
Den gamle mand boede nedenunder værelset, hvor drabet fandt sted.
Ti minutter over tolv den aften drabet fandt sted, hørte han høje lyde.
Sagde det lød som et slagsmål.
Og han hørte drengen råbe: "Jeg slår dig ihjel."
Et sekund senere, hørte han en krop ramme gulvet.
Løb hen til døren, åbnede den, så drengen løbe ned af trapperne og ud af huset.
Ringede til politiet. De fandt den gamle mand med kniven i brystet.
Ligsynsmanden fastsatte dødstidspunktet til omkring midnat.
Det er kendsgerningerne. Du kan ikke modbevise kendsgerningerne.
Jeg er lige så sentimental som alle andre. Jeg ved, at han kun er 18.
- Han må bøde for, hvad han gjorde. - Jeg er med dig.
- OK. Er du færdig? - Ja.
Det er indlysende for mig, at hele drengens historie var tynd.
Han hævdede, at han var i biografen,
dog kunne han ikke huske navnene på filmene, eller hvem der spillede med.
- Det er rigtigt. - Og ingen så ham i biografen.
Kvinden på den anden side af gaden - hvis hun ikke beviser det, så gør intet.
- Det er rigtigt. Hun så faktisk drabet. - Fyre, kom nu. Lad os gå i rækkefølge.
Lige et øjeblik. Her er en kvinde...
En kvinde som ligger i sengen. Hun kan ikke sove. Hun er ved at dø af varme.
Hun ser ud af vinduet, og lige på den anden side af gaden
ser hun drengen stikke kniven i sin far.
Tiden er 22.10 på slaget. Alt passer.
Hun har kendt drengen hele hans liv.
Hans vindue er over for hendes på den anden side af sporene. Hun så ham.
Gennem vinduerne på et passerende tog.
Dette tog havde ingen passagerer. Det var lige blevet sendt mod centrum.
Lysene var slukkede, og de beviste i retten, at om natten
kan man se igennem vinduerne og se, hvad der sker på den anden side.
- De beviste det. - Jeg vil gerne spørge dig om noget.
Du tror ikke på drengen. Hvorfor tror du på kvinden?
Hun er også en af "dem", er hun ikke?
- Du er en ret smart fyr, er du ikke? - OK, herrer. Nu, herrer.
- Kom nu, sid ned. Sid ned. - Hvad er han så klog for? Jeg siger jer...
Kom nu. Vi kommer ikke nogen vegne ved at skændes.
- Hvis tur er det? - Åh, hans. Nummer fem.
Må jeg... Kan jeg sidde over?
Tja... Det er din rettighed.
Hvad med den næste herre?
Åh. Tja... Jeg ved ikke.
Jeg begyndte at blive overbevist meget tidligt i denne sag.
Ser I, jeg ledte efter et motiv.
Det er meget vigtigt, for hvis man ikke har et motiv, så har man ingen sag.
Vidneudsagnet fra de mennesker på den anden side af gangen
var meget stærkt. Sagde de ikke noget om en strid, et skænderi,
mellem den gamle mand og hans søn omkring klokken syv den aften?
- Jeg kunne tage fejl men... - Det var klokken otte, ikke syv.
De hørte et skænderi. Så hørte de faren slå drengen to gange.
Til sidst så de drengen løbe vred ud af huset. Hvad beviser det?
Det beviser ikke noget. Det er bare en del af billedet.
Du sagde, det var et motiv. Det samme gjorde anklagemyndigheden.
Det var ikke et særlig stærkt motiv.
Denne dreng er blevet slået så mange gange, at vold praktisk talt er...
Det var normale forhold for ham.
Jeg kan bare ikke se, at to slag i ansigtet provokerer ham til at begå mord.
Det kan have været to for mange. Alle har et bristepunkt.
Ellers andet?
- Nej. - OK. Hvad med dig?
Jeg ved ikke. Det er alt blevet sagt.
I kan tale her for evigt. Det er stadig den samme ting.
Drengen er en urostifter. Se hans journal.
Da han var 10, var han i ungdomsretten: Han smed en sten efter en lærer.
Da han var 15, var han på reformskole: Han stjal en bil.
Han er blevet arresteret for overfald. Han blevet snuppet for knivkampe.
De siger, han er behændig med en kniv. Åh, det er en meget fin dreng.
Siden han var fem, bankede hans far ham regelmæssigt. Han brugte sine næver.
Det ville jeg også. Sådan en dreng?
Det er disse børn - den måde de er på nu til dags.
Da jeg var barn, plejede jeg at kalde min far "sir".
Det er rigtigt. Hører I nogensinde en unge kalde sin far det længere?
Fædre lader ikke til at synes, det er vigtig længere.
- Har du nogen børn? - Tre.
Jeg har et.
Han er 22 år gammel.
Da han var ni år gammel, løb han væk fra et slagsmål.
Jeg så det. Jeg var så flov, jeg næsten kastede op.
Jeg sagde: "Jeg gør dig til en mand, selv om jeg er nødt til knække dig i to."
Jeg gjorde ham til en mand.
Da han var 16, havde vi et slagsmål.
Ramte mig på kæben. Han var en stor dreng.
Jeg har ikke set ham i to år.
Unger.
Man arbejder hårdt...
- Nå, lad os komme videre. - Jeg tror, at vi misser pointen her.
Denne dreng er et produkt af et opløst hjem og et beskidt kvarter.
Men vi er her for at bestemme, hvorvidt han er uskyldig eller skyldig,
ikke for at begrunde hvorfor han voksede op den måde, han gjorde.
Han var født i en slumkvarter. De er ynglepladser for kriminelle.
Det er ingen hemmelighed, at børn fra slumkvarterer er en trussel.
Rigtigt. De unger, som kommer fra de steder, er virkelige udskud.
- Jeg vil intet have med dem at gøre. - Jeg har boet i et slumkvarter hele livet.
- Vent et øjeblik. - Jeg...
Jeg har spillet i baggårde, som var fyldt med affald.
- Måske kan man stadig lugte det på mig. - Hør, min ven...
Kom nu. Det er intet personligt.
Helt ærligt. Han mente ikke dig. Lad os ikke være så følsomme.
Denne følsomhed kan jeg forstå.
OK, hør. Lad os holde op med skænderierne. Vi spilder kun tid.
Din tur dernede. Kom nu.
Jeg forventede ikke en tur. Jeg troede, at I alle skulle overbevise mig.
- Det var planen. - Han har ret.
Han er den, som holder os herinde. Lad os høre, hvad han har at sige.
Vi besluttede at gøre dette på en bestemt måde. Vi burde holde os til den.
Åh, hold op med at være et barn, vil du?
- Hvad mener du med et barn? - Hvad tror du jeg mener? B-A-R-N: Barn.
Bare fordi jeg prøver at holde dette organiseret?
Her, påtag du dig ansvaret. Jeg vil bare holde min mund lukket.
- Hvorfor bliver du så hidsig? Fald ned. - Sig ikke det.
Du vil tage stolen? Tag stolen.
Har I nogensinde set sådan noget?
- Synes du, det er sjovt? - Glem det. Det er ikke vigtigt.
Ikke vigtigt? Her, prøv du det.
Ingen vil gøre ændringer. Du gør et smukt job.
Ja, du gør det godt. Du bliver derinde og slår til bolden.
Okay, lad os høre fra nogen.
Hvis I vil have mig til at fortælle jer, hvad jeg mener, er det i orden med mig.
- Mand, jeg er ligeglad med, hvad du gør. - Okay. Jeg har ikke noget genialt.
Jeg ved kun lige så meget, som I gør.
Ifølge vidneudsagnet ser drengen skyldig ud. Måske er han.
Jeg sad der i retten i seks dage og lyttede, mens beviserne hobede sig op.
Alle lød så sikre.
Jeg fik en mærkelig følelse omkring denne retssag. Intet er så sikkert.
Der er spørgsmål, jeg gerne vil stille. Måske betyder de ikke noget men...
Jeg følte, at forsvaret ikke førte et grundigt nok krydsforhør.
Han lod for mange ting passere - små ting.
Hvilke små ting? Når de ikke stiller spørgsmål,
er det fordi, de kender svarene allerede.
Det er også muligt for en advokat bare at være dum, ikke? Det er muligt.
Du lyder, som om du har mødt min svoger.
Jeg satte mig selv i drengens sted. Jeg havde bedt om en anden advokat, tror jeg.
Hvis det var en retssag for mit liv,
ville jeg have min advokat til at rive vidnet i stumper, eller prøve på det.
Hør, der var et påstået øjenvidne til dette drab.
En anden påstår han hørte drabet, så drengen løbe ud bagefter,
og der var indirekte beviser.
Men disse to vidner var hele anklagemyndighedens sag.
Hvad hvis de tog fejl?
Hvad mener du? Hvorfor så overhovedet have vidner?
- Kunne de tage fejl? - De mennesker var under ed.
De er kun mennesker. Mennesker begår fejl. Kunne de tage fejl?
- Nej. Det tror jeg ikke. - Ved du det?
Ingen kan vide sådan en ting. Dette er ikke en eksakt videnskab.
Det er rigtigt, det er det ikke.
OK, lad os komme til sagen.
Hvad med den springkniv, som de fandt i den gamle mands bryst?
Alle har ikke talt endnu. Skulle vi ikke tale i rækkefølge?
De får en chance for at tale. Vær stille et sekund, gider du?
Hvad med kniven denne fine, retskafne dreng indrømmede at have købt?
- Lad os tale om det. - Okay. Lad os få den herind.
- Jeg vil gerne se den igen. Formand? - Hvorfor er vi nødt til at se den igen?
Herren har ret til at se bevismateriale.
- Vil du hente kniven til os? - Kniven?
Kniven, og den måde den var købt på, er stærke beviser, synes du ikke?
- Det gør jeg. - Lad os tage kendsgerningerne igen.
Et: Drengen indrømmede at have forladt huset klokken otte den aften
efter at være blevet dasket af sin far.
Nej, han sagde ikke "dasket". Han sagde "slået". Der er en forskel.
Efter at være blevet slået adskillige gange af sin far.
To: Han gik hen til en lokal skrammel- butik, hvor han købte en af disse...
- Springknive. - Springknive.
Dette var ikke en almindelig kniv. Den havde et meget usædvanlig håndtag.
Butiksejeren sagde, det var den eneste, han nogensinde havde haft på lager.
Tre: Han mødte sine venner foran et værtshus omkring 20.45. Har jeg ret?
- Ja, du har. - Det kan du bande på.
Han talte med sine venner i en time, forlod dem klokken 21.45.
I løbet af denne tid så de springkniven.
Fire: De identificerede dødsvåbnet i retten som den samme kniv.
Fem: Han kom hjem omkring klokken ti.
Det er her, hvor statens og drengens historier begynder at afvige.
Han hævder, at han gik i biografen omkring klokken 23:30,
og vendte hjem klokken 3:10 for at finde sin far død og ham selv arresteret.
Han hævder også, at de to betjente smed ham ned af trappen.
Hvad skete der med kniven? Han hævder at den faldt igennem et hul i jakken
på vej til biografen, et sted imellem 23.30 og 3.10,
og at han aldrig så den igen. Det er et løgnehistorie, mine herrer.
Jeg tror, at det er klart, at drengen aldrig gik i biografen den aften.
Ingen i huset så ham gå ud. Ingen i biografen identificerede ham.
Han kunne ikke en engang huske navnene på de film, han så.
Hvad der virkelig skete er dette:
Drengen blev hjemme, havde en anden strid med sin far,
stak ham ihjel og forlod huset ti minutter over tolv.
Han tørrede endda kniven ren for fingeraftryk.
Prøver du at fortælle mig, at denne kniv faldt igennem et hul i drengens lomme,
nogen samlede den op, gik til drengens hus
og stak hans far med den bare for at afprøve dens skarphed?
Nej, men det er muligt, at drengen mistede sin kniv,
og at en anden stak hans far ned med en lignende kniv.
Se på denne kniv.
Det er en meget usædvanlig kniv.
Jeg har aldrig set en lignende. Det havde butiksejeren, som solgte den heller ikke.
Beder du os ikke om at acceptere et utroligt sammentræf?
- Jeg siger, at et sammentræf er muligt. - Og jeg siger, det ikke er muligt.
Hvor kom den fra?
- Det er den samme kniv! - Hvad tror du, du laver?
- Hvor fik du den henne? - Jeg var ude at gå i aftes.
Gennem drengens kvarter.
Jeg købte den hos en pantelåner kort fra drengens hus. Den kostede 6 dollars.
Det er ulovligt at købe eller sælge springknive.
- Det er rigtigt. Jeg brød loven. - Du lavede et virkelig kvikt nummer.
Nu hvis du fortæller mig, hvad det beviser.
- Måske er der ti lignende knive. - Måske er der!
Hvad betyder det? Du fandt en kniv ligesom den. Opdagelsen af tiden?
Tror du, at en anden stak ham ned med nøjagtig den samme slags kniv?
- Oddsene er en million til en. - Det er muligt!
- Men ikke meget sandsynligt. - OK, fyre. Lad os tage vores pladser.
Der er ingen grund til at stå op.
Det er interessant, at han fandt en kniv præcis ligesom drengens.
- Hvad er der interessant ved det? - Jeg synes bare, det var interessant.
Elleve af os mener stadig, at han er skyldig.
Hvad tror du, du vil opnå? Du vil ikke ændre nogens mening.
Hvis du vil hænge denne jury, værsgo.
Drengen vil blive stillet for retten igen og fundet skyldig.
Du har sandsynligvis ret.
Så, hvad vil du gøre? Vi kan være her hele natten.
Det er kun en nat. En dreng dør måske.
Hvorfor slår vi os ikke bare ned her?
Nogen sender bud efter et spil ludo
og vi ordner bare det hele lige her.
- Han burde ikke spøge med det. - Hvad vil du have, jeg skal gøre ved det?
Jeg ser ikke, hvad kniven har at gøre med noget.
Nogen så drengen stikke sin far ned. Hvad mere behøver vi?
I fyre kan tale kæberne af led.
Jeg har tre garager, som venter. Lad os blive færdige og komme væk herfra.
Kniven var vigtig for distriktsadvokaten. Han brugte en dag...
Han er den 15. assistent eller sådan noget. Hvad ved han?
Lad os holde det nede. Disse sideargumenter forsinker os bare.
- Tja, hvad så? - Du er den eneste.
Jeg har et forslag til jer alle. Vi afholder en til afstemning.
Jeg vil have jer elleve mænd til...
at stemme i hemmelighed.
Jeg stemmer ikke. Hvis der er elleve stemmer for skyldig, vil jeg ikke stå alene.
Vi tager en skyldig kendelse til dommeren lige nu.
Men hvis nogen stemmer ikke skyldig, bliver vi her og taler om det.
- Hvis I vil prøve det, er jeg klar. - Lad os gøre det på den hårde måde.
Det lyder retfærdigt. Alle enige? Nogen ikke enige?
OK, send disse videre.
Skyldig.
Ikke skyldig.
Skyldig.
- Hvad siger I så? - Og endnu en fyr basker med vingerne!
Okay. Hvem var det? Kom nu, jeg vil vide det.
Undskyld mig. Det var hemmelig afstemning. Vi var alle enige, ikke?
Hvis herren vil forblive hemmelig...
Der er ingen hemmeligheder i et juryrum. Jeg ved, hvem det var.
Du er virkelig noget for dig selv. Du stemte skyldig som resten af os,
og så appellerer en gylden taler til dit hjerte -
om en underprivilegeret dreng, der ikke kunne undgå at blive morder -
og du ændrer din stemme. Hvis det ikke er noget af det mest sygelige...
Hvorfor smider du ikke en 5 cent i hans indsamlingsbøsse?
Åh, vent nu lige lidt... hør, sådan kan du ikke tale til mig. Hvem tror du, du er?
Fald ned, fald ned. Det er lige meget.
- Han er meget pirrelig. Sid ned. - Pirrelig? Du kan tro, jeg er pirrelig!
Vi prøver at sætte en skyldig mand i stolen, hvor han hører hjemme.
Nogen begynder at fortælle os eventyr, og vi lytter!
- Hvad fik dig til at ændre stemme? - Han ændrede den ikke. Jeg gjorde.
- Åh, fint. - Jeg vidste det.
- Skal jeg fortælle dig hvorfor? - Nej, du skal ikke fortælle mig hvorfor.
- Det gør jeg alligevel. - Behøver vi at høre på dette?
- Manden vil gerne tale. - Tak.
Denne herre har stået alene imod os.
Han siger ikke, at drengen ikke er skyldig.
Han er bare ikke sikker. Det er ikke let at stå alene imod andres spot.
Så han bad om støtte, og det gav jeg ham. Jeg respekterer hans motiver.
Drengen er sandsynligvis skyldig, men jeg vil høre mere.
Lige nu er stemmetallet ti mod to. Jeg taler. Du kan ikke forlade dette rum.
Han kan ikke høre dig. Han vil heller ikke. Lad os sidde ned.
- Skal vi fortsætte? - Jeg synes, vi burde tage en pause.
En mand er indenfor, og jeg synes, vi burde vente på ham.
Ser ud som om vi virkelig er kørt fast her, hva"?
Jeg mener, det med den gamle mand var ret uventet.
Jeg ville ønske, jeg kunne finde en måde, vi kunne afslutte det på.
I reklamebranchen, har jeg fortalt dig, at jeg arbejder for et bureau?
Nogen ret underlige folk arbejder der. Ikke rigtig underlige.
De har underlige måder at udtrykke sig på.
Jeg formoder, det også er det samme indenfor dit fagområde.
- Hvad laver du? - Jeg er urmager.
Jeg forestiller mig, at de fineste urmagere kommer fra Europa.
Nå, men på et bureau, når vi når et punkt som dette...
Jeg siger, at på et reklamebureau når vi når et punkt som dette,
er der altid én, som står klar med en idé.
Det slår mig ihjel. Det er den særeste ting,
den måde de sommetider indleder deres idé med en frase.
En marketingschef vil rejse sig og sige:
"OK, her er en idé. Lad os... hejse den til vejrs og se, om nogen gør honnør."
Det er idiotisk, men det er sjovt.
Jeg blev en smule ophidset før.
Det var ikke meningen... at blive ubehagelig.
Godt du ikke er en af dem som lader følelsesmæssige valg påvirke dig.
Jeg ved ikke, hvad der er galt med den ventilator.
- Er du en sælger? - Jeg er arkitekt.
Ved du hvad det bløde salg er?
Nå, men du har det, tro mig.
Jeg har en anden teknik.
Latter, drinks, vittigheder, tricks.
Ja.
Ram dem hvor de bor - det er mit motto.
Jeg tjente 27.000 sidste år ved at sælge marmelade.
Det er ikke dårligt. Marmelade taget i betragtning.
Hvad får du ud af dette? Fornøjelse?
Eller blev du slået oven i hovedet, og du har aldrig kommet dig over det?
- Måske. - Ved du, I god-gørere er alle ens.
I sætter altid alting til for en eller anden dum fyrs skyld.
Men hvad spilder du vores tid for?
Hvorfor donerer du ikke fem dollars til sagen? Måske vil du få det bedre.
Den dreng er skyldig, min ven.
Det er tydeligt. Så hvorfor holder vi ikke op med at spilde vores tid her?
Vi får alle ondt i halsen, hvis vi bliver ved.
Hvad forskel gør det om du får det her eller til kampen?
Ingen forskel, ven.
Ingen forskel overhovedet.
- Nogle hyggelige fyre, hva"? - De er som alle andre.
Mand, sikke en dræbende dag.
- Tror du det tager lang tid endnu? - Jeg ved det ikke.
Han er helt sikkert skyldig. Ikke en tvivl i hele verden.
Vi skulle... Vi skulle have været færdige allerede.
Åh, jeg har ikke noget imod det.
Bedre end at arbejde.
- Tror du, at han er uskyldig, hva"? - Jeg ved det ikke. Det er muligt.
Jeg kender dig ikke, men jeg vil vædde med, at du aldrig har taget mere fejl.
Du spilder din tid. Du burde gøre det færdigt.
Hvad hvis det var dig, som var for retten?
Jeg er ikke vant til at formode, jeg er bare en arbejdsmand.
Min chef er ham der formoder. Men...
Jeg vil prøve.
Hvad hvis du får talt os alle fra dette og...
drengen virkelig stak sin far ned, hva"?
Er I klar?
Undskyld, blå øjne.
- Tja, hvor ellers? - OK, fyre. Lad os tage vores pladser.
- Ser ud som om vi bliver her til middag. - OK, lad os komme til sagen.
- Hvem vil begynde? - Jeg vil.
- OK, værsgo. - Du, dernede.
Den gamle mand, siger han hørte drengen råbe "Jeg slår dig ihjel."
Et sekund senere hørte han kroppen ramme gulvet.
Han løb hen til døren og så drengen løbe ud af huset. Hvad betyder det for dig?
Jeg spekulerer på, hvor tydeligt han hørte drengens stemme gennem loftet.
Det gjorde han ikke. Vinduet var åbent. Det ovenpå ligeså. Det var en varm nat.
Det var en anden lejlighed. Det er ikke let at identificere en råbende stemme.
Han identificerede den i retten.
Damen på den anden side af gaden så ind af det åbne vindue og så ham.
- Er det ikke nok for dig? - Nej, det er ikke.
Hvad siger I til ham her? Det er ligesom at tale i en død telefon.
Hun sagde, at hun så det igennem vinduerne på et tog i bevægelse.
Der var seks vogne på det tog. Hun så det igennem de sidste to vogne.
Hun huskede alle detaljer. Jeg ser ikke, hvordan du kan diskutere det.
Har nogen her en idé om, hvor lang tid det vil tage et tog...
Det er ikke en leg.
Så I ham lige?
Den frækhed!
- Glem det. Det er ikke vigtigt. - Dette er ikke en leg?
- Hvem tror han, han er? - Glem det nu.
Har nogen en idé om, hvor lang tid det tager et tog
- i gennemsnitsfart at passere et punkt? - Hvad har det at gøre med det?
Gæt.
- Jeg ville ikke have nogen idé. - Hvad tror du?
- Jeg ved ikke. Ti, tolv sekunder? - Et ret godt gæt. Nogen andre?
- Lyder rigtigt til mig. - Hvad er gættelegen til?
- Hvad siger du? - Ti sekunder.
Hvor vil du hen med det?
Det tager et seksvogns-tog ti sekunder at passere et punkt.
Lad os sige at punktet er det åbne vindue, hvor mordet fandt sted.
Man kan række ud og næsten røre elskinnerne, ikke?
Lad mig spørge jer: Har nogen her nogensinde boet nær elspor?
Jeg er lige blevet færdig med at male en lejlighed, som vendte ud mod et elspor.
- Hvordan var det? Larmende? - Åh, du godeste! Det gør ingenting.
Jeg boede engang i en lejlighed nær et elspor.
Når vinduet var åbent, og et tog kørte forbi er larmen næsten uudholdelig.
- Man kan knap høre sig selv tænke. - Vil du komme til sagen?
Lad os tage to vidneudsagn og prøve at sætte dem sammen.
Først: Den gamle mand i lejligheden nedenunder.
Han sagde, han hørte drengen sige "jeg slår dig ihjel",
og brøkdelen af et sekund senere hørte en krop ramme gulvet.
- Et sekund senere. - Rigtigt.
Nummer to: Kvinden på den anden side af gaden
svor, at hun kiggede ud af vinduet og så drabet
gennem de sidste to vogne på et passerende tog - de sidste to vogne.
- Hvad siger du? - Lige et øjeblik.
Vi er enige om, at det tager ti sekunder for et tog at passere et punkt.
Siden kvinden så drabet gennem de sidste to vogne,
kan vi antage, at kroppen ramte gulvet, da toget kørte forbi.
Derfor havde toget brølet forbi den gamle mands vindue
i hele ti sekunder, før kroppen ramte gulvet.
Den gamle mand - "jeg slår dig ihjel", kroppen ramte gulvet et sekund senere -
ville være nødt til at høre drengens ord mens toget brølende forbi hans næse!
- Det er umuligt, at han hørte det. - Selvfølgelig hørte han det.
- Tror du det? - Han sagde, han råbte højt.
Han kunne ikke have identificeret stemmen med toget brølende forbi.
Det var et spørgsmål om sekunder. Ingen kan være så præcis.
Vidneudsagn, som kan sætte en dreng i den elektriske stol, burde være præcise.
- Jeg tror ikke, han kunne have hørt det. - Måske gjorde han ikke med al den larm.
- Hvad taler I mennesker om? - Der er en grund til, at han ikke kunne.
- Hvorfor lyve? Hvad har han at vinde? - Opmærksomhed, måske.
Du bliver ved med at komme med de kvikke udtalelser. Send dem til en avis!
Hvorfor taler du sådan til ham?
En fyr som taler sådan til en gammel mand burde blive trådt på.
Du burde have mere respekt, Mr.
Hvis du siger den slags ting til ham igen... så får du med mig at gøre.
Værsgo. Sig, hvad du har lyst til.
Hvorfor tror du, den gamle mand måske lyver?
Jeg kiggede på ham i et langt stykke tid.
Sømmen på hans jakke var flænget under skulderen.
Bemærkede du det? Jeg mener, at komme sådan i retten.
Han var en meget gammel mand i en hullet jakke.
Og han gik meget langsomt til vidneskranken.
Han slæbte sit venstre ben og prøvede at skjule det,
fordi han skammede sig.
Jeg tror, jeg kender denne mand bedre end nogen her.
Dette er en stille, bange,
ubetydelig, gammel mand som...
som ikke har været noget i hele sit liv.
Som aldrig har fået anerkendelse eller hans navn i avisen.
Ingen kender ham. Ingen citerer ham.
Ingen søger hans råd efter 75 år.
Mine herrer, det er en meget trist ting ikke at betyde noget.
En mand som denne har brug for at blive citeret og lyttet til.
At blive citeret bare én gang er meget vigtigt for ham.
Det ville være så hårdt for ham at trække sig tilbage i baggrunden.
Fortæller du, han ville lyve så han kunne være betydningsfuld én gang?
Nej. Han ville ikke rigtig lyve.
Men måske fik han ham selv til at tro, han hørte disse ord
og genkendte drengens ansigt.
Det er den mest fantastiske historie nogensinde.
Hvordan kan du opfinde sådan noget? Hvad ved du om det?
- Vil nogen have et hostebolsje? - Jeg tager et.
Jeg kan stadig ikke se, hvordan nogen kan tro, at han er ikke skyldig.
Der er noget andet, jeg gerne ville tale om.
Vi har bevist, den gamle mand ikke hørte drengen sige "Jeg slår dig ihjel."
- Du beviste det overhovedet ikke! - Vent. Hvis han nu virkelig hørte det?
Denne vending, hvor mange gange har vi alle ikke brugt den? Formentlig tusindvis.
"Jeg kunne slå dig ihjel for det." "Junior, gør det igen og jeg slår dig ihjel."
- Det betyder ikke, at vi vil slå ihjel. - Vendingen var: "jeg slår dig ihjel."
Drengen råbte af sine lungers fulde kraft.
Fortæl mig ikke, at han ikke mente det. Siges det sådan, så mener man det.
Jeg ved ikke. Jeg diskuterede med fyren jeg arbejder ved siden af i banken
for et par uger siden. Han kaldte mig en idiot, så jeg råbte af ham.
Denne fyr prøver at få dig til at tro fiktive ting.
Drengen sagde, han ville dræbe ham, og det gjorde han.
Tror du virkelig, drengen ville råbe det, så hele kvarteret kunne høre det?
- Han er alt for opvakt til det. - Opvakt? Han er et simpelt fjog.
Han tale ikke engang godt engelsk.
Han taler ikke engang godt engelsk.
Formand, jeg vil gerne ændre min stemme til ikke skyldig.
- Du hvad? - Du hørte mig.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker.
Afstemningen er ni mod tre til fordel for skyldig.
Det her er topmålet.
Hvad baserer du det på? Historier som denne fyr fandt på?
Du burde skrive for en af disse skøre kriminalmagasiner, tjene en formue.
Drengens egen advokat vidste, han ikke havde en chance.
Lige fra begyndelsen vidste hans advokat det, og man kunne se det.
Jeg siger jer. Denne fyr er virkelig noget for sig selv.
Drengen havde en advokat, havde han ikke? Han fremførte hans sag, ikke dig.
- Hvad har du at sige? - Advokater er ikke ufejlbarlige.
- Baltimore. - Han var ansat af retten.
- Hvad skal det betyde? - En masse.
Han ønskede ikke sagen, eller han var fornærmet og at være valgt til det.
Det er den slags sag, som ikke giver penge, ikke en stor chance for at vinde.
Det er ikke en særlig lovende situation for en ung advokat.
Han måtte tro på sin klient for at fremføre en god sag, og gjorde det tydeligvis ikke.
Selvfølgelig gjorde han ikke.
Hvem pokker kunne det?
Undtagen en eller anden fyrs mor.
Åh, se. Se nu tiden. Kom nu.
Undskyld mig. Jeg har gjort nogle notater her,
og jeg vil gerne sige noget.
Jeg har lyttet meget omhyggeligt og...
det lader til at denne mand har bragt nogle gode punkter frem i lyset.
Fra hvad blev præsenteret under retssagen, ser drengen skyldig ud.
- Men måske hvis vi går dybere... - Kom nu, vil du?
Der er et spørgsmål, jeg gerne vil stille.
Lad os antage at drengen virkelig begik mordet.
Dette skete ti minutter over tolv.
Hvordan blev han fanget af politiet?
Han kom hjem... klokken tre eller der omkring,
og han blev pågrebet af to kriminalbetjente i hans hus.
Mit spørgsmål er: Hvis han virkelig havde dræbt sin far,
hvorfor ville han komme hjem tre timer senere?
Ville han ikke være bange for at blive fanget?
Han kom hjem efter sin kniv. Ikke pænt at efterlade knive i andre folks brystkasser.
Ja, især slægtninges.
Jeg ser ikke noget sjovt i det.
Drengen vidste, kniven kunne blive identificeret.
- Han måtte få fat i den før politiet. - Hvis han vidste, den kunne identificeres,
hvorfor lod han den så blive der?
Jeg tror, at drengen løb ud i en tilstand af panik, efter lige at have dræbt sin far.
Han faldt til ro og indså, at han havde efterladt kniven der.
Dette afhænger af din definition på panik.
Han skulle være rolig nok til at tørre fingeraftryk af kniven.
Hvor startede denne panik, og hvor stoppede den?
Du stemte skyldig. Hvilken side er du på?
Jeg tror ikke, at jeg behøver at være loyal til den ene eller den anden side.
- Jeg stiller bare spørgsmål. - Det er blot en tanke, men...
Hvis jeg havde gjort det, ville jeg tage chancen og gå tilbage efter kniven.
Han forestillede sig afgjort, at ingen havde set ham løbe ud,
og at liget ikke ville blive fundet før den næste dag.
Det var midt om natten. Han regnede med, det ville blive fundet næste dag.
Undskyld. Det er hele min pointe.
Kvinden på den anden side af gaden vidnede, at øjeblikket efter hun så mordet,
det vil sige, et øjeblik efter toget kørte forbi,
skreg hun og ringede dernæst til politiet.
Drengen må bestemt have hørt det skrig.
Så han vidste, at nogen så noget.
Jeg tror bare ikke, at han ville være taget tilbage.
To ting. Et: Han hørte måske ikke skriget. Måske var det ikke højt.
To: Hvis han gjorde, har han måske ikke forbundet det med sin egen gerning.
Han boede i et kvarter, hvor skrig var hverdagshændelser.
- Der er dit svar. - Måske. Måske dræbte drengen sin far.
Hørte ikke skriget, løb ud i panik,
faldt til ro og kom tilbage efter kniven, og risikerede at blive taget af politiet.
Måske skete disse ting, men måske gjorde de ikke.
Der er nok tvivl til undre sig over, om han var der på mordtidspunktet.
Hvad mener du? Så den gamle mand ham ikke løbe ud af huset?
Han fordrejer kendsgerningerne.
Så den gamle mand drengen løbe ud af huset klokken 22.10 eller ej?
- Gjorde han, eller gjorde han ikke? - Han siger, han gjorde.
Siger han gjorde? Hvad siger I til det?
- Vidner kan tage fejl. - Javist, når det passer dig!
- Eller når det passer ham! - Hold op med at råbe.
Måske har vi brug lidt råben herinde. De går i alle retninger.
Hørte skriget, hørte det ikke - hvad forskel gør det?
I taler om små detaljer og glemmer de vigtige ting.
- Jeg ønsker endnu en afstemning. - Jeg taler her.
Endnu en afstemning ønskes.
Lad os nu tage vores pladser.
Jeg har aldrig set så meget tid brugt på ingenting.
Det tager kun et sekund.
Den hurtigste måde er, at finde ud af hvem der stemmer ikke skyldig.
Alle dem som stemmer ikke skyldig, vær venlig at løfte hånden.
Stadig det samme. En, to, tre ikke skyldig. Ni skyldig.
Så hvor er vi nu? Vi kan snakke her indtil næste tirsdag. Hvor fører det os hen?
Undskyld. Jeg stemmer ikke skyldig.
Hvad taler du om? Vi er alle ved at blive skøre herinde.
Drengen er skyldig. Hvorfor lytter I ikke til kendsgerningerne?
Fortæl dem det, vil du? Dette er ved at blive en spøg.
Stemmetallet er otte mod fire til fordel for skyldig.
Hvad er dette? "Elsk Din Underprivilegerede Bror Uge"?
Fortæl mig hvorfor du ændrede stemme. Giv mig begrundelser.
Jeg behøver ikke at forsvare min beslutning. Der er begrundet tvivl.
Begrundet tvivl? Intet andet end ord. Se her.
Drengen du lige besluttede ikke er skyldig blev set støde denne ind i sin far.
- Hvad med det, Mr. Begrundet Tvivl? - Det er ikke kniven, husker du?
- Åh, strålende. - Jeg siger jer, dette er det skøreste.
Hvad skal vi mene? Du hiver historier ud af den tynde luft.
En fyr som ham, hvis han sidder ved ringen til Dempsey-Firpo kampen,
ville han prøve at fortælle jer...
Hør. Hvad nu med den gamle mand?
Skal vi tro på, at han ikke så drengen drøne ned ad trapperne
15 sekunder efter mordet? Han siger det bare for at være betydningsfuld, ikke?
- Hvad er meningen med det hele? - Et øjeblik.
Baltimore beundreren er hørt fra igen.
- Og høje bolde falder. - Vent et øjeblik. Hør.
- Sagde den gamle, at han løb til døren? - Hvad er forskellen?
- Han kom derhen, gjorde han ikke? - Han sagde han løb. Det tror jeg.
Jeg husker det ikke, men jeg kan ikke se, hvordan han kunne have løbet.
Han sagde, at han gik fra sit soveværelse til hoveddøren. Er det ikke nok?
- Hvor var soveværelset? - Nede ad gangen.
- Husker du ikke det? - Nej.
- Jeg vil se et diagram af lejligheden. - Hvorfor stilles han ikke for retten igen?
Du er den eneste, som vil se bilagene.
- Jeg vil også se dette her. - Jeg vil gerne holde op med at spilde tid.
Hvis vi skal til at vade igennem det vrøvl med liget...
Nej, men jeg vil vide om en gammel mand som slæber den ene fod -
kan komme fra sit soveværelse til sin hoveddør på 15 sekunder.
- Han sagde 20. - Han sagde 15.
- 20. Hvad prøver du at forvrænge? - Han sagde 15.
Hvordan ved han, hvor lang tid 15 sekunder er? Det er svært at bedømme.
Han sagde 15 sekunder. Han var sikker på det.
Han er en gammel mand. Han var forvirret.
Hvordan kan han være sikker på noget som helst?
Jeg kan ikke se, hvad du vil bevise. Manden sagde, han så drengen løbe ud.
Lad os se om detaljerne bekræfter det. Da kroppen ramte gulvet,
sagde han, at han hørte fodtrin ovenpå på vej mod hoveddøren.
Hørte døren ovenpå åbne sig, fodtrinene startede nedad.
Han sagde, han nåede sin egen dør, så hurtigt han kunne. Hvis morderen løb...
- Måske gjorde han ikke det. - Den gamle mand sagde, han gjorde.
Du burde være til ordkløvernes kongres.
Hvorfor holder du ikke op med at komme med smarte bemærkninger?
Min ven, for dine tre dollars om dagen, er du nødt til at lytte til alt.
Her er lejligheden. Den gamle mands var direkte nedenunder og magen til.
Her er elsporene, soveværelset, dagligstue, køkkenet, gangen, trapperne.
Den gamle mand var i dette soveværelse.
Han siger, han gik over til døren, ned ad gangen, åbnede døren
lige i tid til at se drengen løbe ned af trapperne. Har jeg ret?
Det er historien, for den nittende gang.
- 15 sekunder efter drabet. - Korrekt.
Lad os se. Det var...
Det er 12 fod fra sengen til døren. Gangen er 43 fod.
Han skulle kunne gå 12 fod, åbne soveværelsesdøren,
gå 43 fod ned og åbne hoveddøren, det hele på 15 sekunder.
- Tror I, han kunne have gjort det? - Javist.
Han går langsomt. De blev nødt til at hjælpe ham ind i vidneskranken.
- Du får det til at lyde som en lang tur. - For en gammel mand er det.
- Hvad laver du? - Jeg vil prøve det.
Hvad mener du? Hvorfor bragte hans advokat det ikke på bane?
- Måske tænkte han bare ikke på det. - Tror du, han er en idiot? Det er tydeligt.
- Tænkte du på det? - Han bragte det ikke på bane,
fordi han vidste, det ville skade hans sag.
Eller fordi det ville betyde, at tyrannisere og plage en hjælpeløs gammel mand.
I ved, det ikke falder i god jord hos en jury. Mange advokater undgår det.
- Hvad slags bums er han? - Det er hvad jeg spørger om.
Giv mig den stol. Disse to stole er den gamle mands seng.
Jeg skridtede lige 12 fod af. Dette vil være soveværelsesdøren.
Det er skørt. Du kan ikke genskabe sådan noget.
Gangen var 43 fod. Jeg vil skridte fra væggen og tilbage igen.
Dette er sindssygt. Hvad spilder du alles tid for?
Ifølge dig tager det kun 15 sekunder. Det kan vi afse.
Kom nu. Hold så op.
OK. OK, OK, morder.
Ja.
Vil du stå der og markere hoveddøren? Den var kædelåst, husker du nok.
- Hvem har et ur med en sekundviser? - Det har jeg.
Stamp med foden. Det vil være kroppen der falder. Du kan tage tid på mig derfra.
- Hvad skal vi lave, lege "taget"? - Hvad venter vi på?
Jeg venter indtil sekundviseren når 60.
Kom nu, få fart på. Han kan gå dobbelt så hurtigt som det.
Hvis du vil have mig til at gå hurtigere end det, så gør jeg det.
- Lås. Dør. Stop. - Rigtigt.
Hvad var tiden?
Præcis... 41 sekunder.
Her er, hvad jeg tror skete: Den gamle mand hørte skænderiet nogle timer før.
Da han lå i sengen, hørte han kroppen ramme gulvet,
hørte kvinden skrige, løb hen til hoveddøren så hurtigt, som han kunne,
hørte nogen løbe og antog, et var drengen.
- Jeg tror, det er muligt. - Antog?
Jeg har set alle slags uhæderligheder i min tid,
men denne lille opvisning tager prisen.
I er alle kommet herind med jeres hjerter blødende for slumunger og uret.
I har lyttet til et eventyr. I begynder at trænge igennem til disse gamle damer.
I trænger ikke igennem til mig. Jeg har fået nok.
Hvad er der galt med jer fyre? I ved alle, at han er skyldig! Han skal brænde!
- Han vil forsvinde mellem fingrene på os. - Forsvinde mellem fingrene?
- Er du hans bøddel? - Jeg er en af dem.
- Måske vil du gerne trykke på knappen. - For denne dreng, kan du tro, jeg ville.
Jeg har ondt af dig. Hvordan mon det føles at ville trykke på knappen?
Siden du gik herind, har du opført dig som en selvbestaltet, offentlig hævner.
Du vil se denne dreng dø, fordi du ønsker det, ikke p.g.a. kendsgerningerne.
- Du er en sadist. - Du...
Slip mig! Jeg slår ham ihjel! Jeg slår ham ihjel!
Du mener ikke virkelig, at du vil slå mig ihjel, gør du?
- Noget galt? Jeg hørte noget larm. - Nej, alt er okay.
Vi er bare... Venskabelig lille diskussion. Vi er færdige med diagrammet.
Tag det bare. Værsgo.
Hvad kigger I på?
- Nogen er nødt til at begynde igen. - Undskyld mig...
Undskyld mig. Hvad er du så høflig for?
For de samme grunde du ikke er. Det er den måde, jeg blev opdraget på.
Disse diskussioner... Det er ikke derfor, vi er her, for at slås.
Vi har et ansvar.
Dette har jeg altid syntes, var en bemærkelsesværdig ting ved demokrati.
At vi er...
Hvad er ordet?
At vi bliver underrettet via postvæsnet om at komme herned
for at beslutte skylden eller uskylden af en mand... vi aldrig har hørt om.
Vi har intet at vinde eller tabe ved... ved vores kendelse.
Dette er en af grundene til, at vi er så stærke.
Vi burde ikke gøre det til en... personlig ting.
Hvis ingen andre har en idé, har jeg måske en sød en her.
Lad os sætte det ud og se, om katten slikker det op.
- Om katten slikker det op? - Ja. Drengen...
Se hvor mørkt det er derude. Jeg vil vædde med, at vi får en storm nu.
Det er virkelig varmt, hva"?
- Undskyld mig, men... sveder du aldrig? - Nej, jeg gør ikke.
Hør. Jeg... Jeg spekulerede på...
Måske... måske vi skulle stemme igen?
Skønt. Måske kan det efterfølges med lidt dans og forfriskninger.
- Formand? - Det er okay med mig.
Nogen som ikke vil stemme? Hej, kom nu.
- Undskyld. - Vi burde have en åben afstemning.
Udråbe vores stemme. Lad os se hvem der står hvor.
Det lyder retfærdigt. Nogen indvendinger?
OK. Jeg udråber jeres jurynumre. Et?
Åh, det er mig. Jeg stemmer skyldig. To?
Ikke skyldig.
Nummer tre?
Skyldig.
Nummer fire?
Skyldig.
Nummer fem?
Ikke skyldig.
Nummer seks?
Ikke skyldig.
Nummer syv?
Skyldig.
Nummer otte?
Ikke skyldig.
- Nummer ni? - Ikke skyldig.
- Nummer ti? - Skyldig.
Nummer elleve?
Ikke skyldig.
Nummer tolv?
Nummer tolv!
Skyldig.
Afstemningen er nu seks mod seks.
Så er der dømt omkamp.
Seks mod seks! Nogle af jer være skrupskøre.
Sådan en knægt!
Jeg synes ikke, hvad slags dreng han er har nogen relevans.
- Kendsgerningerne bestemmer sagen. - Sig ikke det!
Jeg er dødtræt af kendsgerninger. Man kan forme dem, som man vil.
Det er præcis, hvad denne herre har påvist.
Du bliver ved med at råbe af dine lungers fulde kraft...
Jeg vil gerne være nogle få år yngre. Den mand går mig på...
- Ih, der er varmt herinde. - Vil du have et glas vand?
Nej, tak. Tak.
- Det vil regne. - Hvordan har du regnet det ud?
- Hvorfor ændrede du din stemme? - Det virkede, som om der var tvivl.
- Du har ikke en chance. - Sådan føler jeg det ikke.
- En masse detaljer kom aldrig frem. - Nå, ja, held og lykke.
Kom nu. Du er lige som alle andre. Du tænker for meget og bliver forvirret.
- Forstår du, hvad jeg siger? - Jeg synes ikke, du har ret til at...
Højtråbende skid.
Se hvor det pisser ned.
Dette minder mig om en storm, som vi havde sidste...
Var det november? Jeg ved det ikke.
Det var noget af en storm, vi havde. Det var midt i en kamp.
Vi var bagud - syv mod seks. Vi var lige begynd at flytte bolden.
Skære lige ind, lige igennem, til højre, skære lige igennem...
Og...
Vi havde den her knægt - Slattery.
Han var en okse. En rigtig okse.
Jeg ville ønske, jeg havde en til som ham. Jeg glemte at fortælle dig det.
Jeg er hjælpetræner for Andrew J McCorkle-gymnasiet.
Det ligger i Queens.
Og... vi begyndte at bevæge os rigtig godt.
Hele deres forsvar går i småstykker.
Og det begynder at komme ned i tykke stråler ligesom nu.
Bare... plask! Lige ned...
Det var mord.
Jeg sværger, jeg... jeg græd næsten. Vi kunne ingen steder komme.
Tja...
Hvad er der i vejen med den vifte? Hvorfor...
Må have været tilsluttet den samme kontakt som lyset.
Nå, det lysner.
Ja.
Det var bedre.
Hej! To point.
Tager I nogensinde i Madison Square Garden?
Det er en fandens dum ting at gøre.
Åh, undskyld. Jeg...
Ser du?
Undskyld.
Nå, hvad siger du så? Vi står lige. Temmelig overraskende, ikke?
Jo.
Det... der før, da den høje fyr, hvad edder han, prøvede at få mig på krogen?
Det beviser ingenting. Jeg er en... temmelig let ophidselig person.
Hvad får ham til at kalde mig en offentlig hævner, en sadist?
Enhver, som er rigtig i hovedet, ville gå amok.
Han prøvede bare at få mig på krogen.
Han gjorde det godt.
Jeg synes ikke, vi kommer nogen vegne!
Jeg er klar til at gå ind i retten og erklære uforenelig jury.
- Der er ingen grund til at blive ved. - Jeg er også enig.
Lad knægten tage chancen med 12 andre fyre.
Dommeren accepterer ikke en uforenelig jury. Vi har ikke været her særlig længe.
- Lad os finde ud af det. - Det synes jeg ikke.
Denne knægt vil ikke have en chance med en anden jury, og det ved du.
Kom nu, vi er uforenelige. Igen ændrer mening.
- Er der ikke plads til begrundet tvivl? - Nej.
Undskyld. Måske forstår du ikke fuldt ud termen "begrundet tvivl".
Hvad mener du med, at jeg ikke forstår?
Hvad siger I til fyren her? Jeg siger jer, de er alle ens.
De kommer herover, og før de kan tage en indånding,
fortæller de os, hvordan showet skal køres.
- Den her fyrs arrogance! - Hej, okay.
Lad os holde op med at skændes bare i to minutter.
Hvem har noget konstruktivt at sige?
Jeg vil gerne gennemgå noget, hvis I ikke har noget imod det.
Et vigtig punkt for anklageren var det faktum, at drengen hævdede,
han havde været i biografen, da mordet fandt sted,
og ikke kunne huske navnene på filmene eller stjernerne i dem.
- Denne herre har fremført dette punkt. - Det er korrekt.
Det er det eneste alibi, drengen tilbød, og han kunne ikke bekræfte det.
I drengens sted, tror du, at du ville kunne huske detaljer
efter en oprivende oplevelse, som at blive slået af din far?
Det tror jeg, hvis der var nogle særlige detaljer at huske.
Drengen kunne ikke huske navnene, fordi han ikke var der.
Ifølge politiets vidneudsagn blev drengen forhørt i køkkenet,
imens hans fars lig lå i soveværelset.
Tror du, at du ville kunne huske detaljer?
- Det gør jeg. - Under stort følelsesmæssigt pres?
- Under stort følelsesmæssigt pres. - Han huskede dem korrekt i retten.
Ja. Hans advokat gik langt for at gøre det klart.
Han havde tre måneder før retssagen til at lære dem udenad.
Det er ikke svært for en advokat at finde ud af hvilke film, der blev fremvist.
Jeg godtager vidneudsagnet fra lige efter mordet,
da han ikke huskede noget om filmene, stort følelsesmæssigt pres eller ej.
- Jeg vil stille dig et personligt spørgsmål. - Værsgo.
- Hvor var du i aftes? - Jeg var hjemme hele aftenen.
- Hvad med aftenen før? - Hvad er det her?
Det er okay. Jeg forlod kontoret kl. 20.30 og tog direkte hjem i seng.
- Og aftenen før det? - Det var... tirsdag aften.
- Bridgeturnering. Jeg spillede bridge. - Mandag aften?
Når du når frem til nytårsaften, så fortæl mig det.
Mandag aften? Mandag aften... tog min kone og jeg i biografen.
- Hvad så I? - Den Røde Cirkel. En krimi.
- Hvad var film nummer to? - Det var...
Jeg kan fortælle dig om et øjeblik. Det var...
Usædvanlige Mrs...
Et eller andet.
Mrs. Bainbridge. Den Usædvanlige Mrs. Bainbridge.
Den så jeg. Den hedder Den Forbløffende Mrs. Bainbridge.
Ja. Den Forbløffende Mrs. Bainbridge.
Hvem var med i Den Forbløffende Mrs. Bainbridge?
Barbara... Long tror jeg, det var.
En mørk, meget smuk pige.
- Ling eller... Long. Noget lignende. - Hvem ellers?
Jeg havde aldrig hørt om dem før.
Det var en meget billig anden film med ukendte...
Og du var ikke under følelsesmæssigt stres, var du?
Nej.
Det var jeg ikke.
- Jeg tror, pointen er klar. - Stor pointe.
Du kan tale, indtil din tunge slæber hen ad gulvet. Drengen er skyldig.
Forstår du, hvad jeg siger, min ven?
- Har du de hostebolsjer? - De er væk alle sammen, min ven.
Se den regn. Der ryger din kamp.
Det er kun en byge.
For øvrigt har de banen overdækket.
Kunne jeg se kniven en gang til?
Vi står stadig seks mod seks. Hvem har et forslag?
- Den er fem over seks. Lad os få mad. - Hvorfor venter vi ikke til kl. syv?
Fint med mig.
Der er noget, jeg gerne vil sige. Det har bekymret mig en smule,
og så længe vi sidder fast...
Der var alt det med knivsåret, og hvordan det var lavet.
- Den nedadgående vinkel, forstår I? - Begynd ikke igen.
- De gennemgik det igen og igen. - Men jeg var ikke overbevidst.
Drengen var fem fod syv tommer høj. Hans far seks to.
Det er en forskel på syv tommer.
Det er akavet at stikke ned i brystet på én, som er en halv fod højere.
Giv den til mig.
Jeg skal give dig en demonstration. Vil nogen rejse sig?
Ser her - jeg vil ikke gøre det igen.
Jeg gør mig seks eller syv tommer kortere.
- Det er næsten rigtig. - OK, måske en smule mere.
Se her... ingen er såret.
- Rigtigt? - Rigtigt. Ingen er såret.
Sådan her ville jeg dræbe en mand, som var... højere end jeg er.
Se på vinkelen. Ned og ind.
Og sådan blev det gjort. Fortæl mig nu, at jeg tager fejl.
- Ned og ind. Det er ingen diskussion. - Et øjeblik.
Gider du række mig den?
Hvor jeg hader den slags ting.
- Har du nogensinde set en knivkamp? - Nej.
Nogen her som har set en knivkamp?
Det har jeg. På min bagveranda, grunden overfor, baghaven.
Springknive kom med kvarteret.
Sjov, jeg har ikke tænkt på det før. Jeg prøver sikkert at glemme det.
- Hvordan bruger man springknive? - Tja, man bruger dem aldrig sådan.
Man taber for megen tid ved at skifte hænder.
Sådan her. Underhånd.
En som nogensinde har brugt en, ville aldrig bruge den anderledes.
- Er du sikker? - Jeg er sikker.
- Det er derfor, de åbner sådan her. - Var drengen god med en kniv?
Tror du, kan kunne have lavet såret, som dræbte hans far?
Nej. Ikke med den livserfaring han havde når det gjaldt disse ting.
- Han ville have brugt underhånden. - Hvordan ved du det?
- Var du der, da han blev dræbt? - Nej. Det var heller ingen andre.
Hvorfor bliver du ved med det her ævl? Jeg tror ikke på det.
Jeg tror ikke, man kan bestemme, hvilket slags sår han ville have lavet,
kun fordi han vidste, hvordan man skal bruge en kniv.
- Hvad tror du? - Jeg ved det ikke.
- Hvad mener du, du ved det ikke? - Jeg ved det ikke.
- Hvad med dig? - Jeg ved ikke med resten af jer,
men jeg er træt af det her ævl. Vi kommer ingen steder.
Så vi må hellere bryde op. Jeg ændrer min stemme til ikke skyldig.
- Du gør hvad? - Du hørte mig. Jeg har fået nok.
- Du har fået nok? Det er ikke noget svar. - Hør her, pas dig selv.
- Gider du? - Han har ret.
Det er ikke noget svar.
Hvad slags mand er du?
Du har siddet her og stemt skyldig sammen med alle andre,
fordi nogle baseball billetter brænder hul i din lomme.
Du har nu ændret din stemme, fordi du er træt af at høre os snakke?
- Hør her, kammerat... - Hvem siger, at du har retten til
at lege med en mands liv? Betyder det intet...
Et øjeblik. Sådan kan du ikke tale til mig.
Jeg kan tale sådan til dig. Hvis du stemmer ikke skyldig,
så gør det fordi du er overbevist, han er uskyldig, og ikke fordi du har fået nok.
Og hvis du tror, at han er skyldig så stem på den måde.
Eller har du ikke mod til at gøre, hvad du mener er rigtigt?
- Hør her... - Skyldig eller ikke skyldig?
- Jeg har fortalt dig det. Ikke skyldig. - Hvorfor?
- Hør, jeg behøver ikke at... - Du behøver at gøre det. Hvorfor?
Jeg... Jeg tror ikke, at han er skyldig.
- Jeg ønsker endnu en afstemning. - OK, endnu en afstemning er nødvendig.
Det er sikkert hurtigst at række hænderne i vejret. Nogen indvendinger?
OK, alle de som stemmer ikke skyldig ræk hænderne i vejret.
En, to, tre,
fire, fem, seks, syv...
otte.
Ni.
Alle dem som stemmer skyldig ræk jeres hænder i vejret.
En, to, tre.
Afstemningen er ni mod tre til fordel for frikendelse.
Jeg forstår jer ikke. Disse små pointer som I bliver ved med at frembringe,
de betyder intet! I så drengen, ligesom jeg gjorde.
Sig ikke, at I tror på den falske historie om at tabe kniven
og om at være i biografen?
Hør, I ved den slags folk lyver. De er født til det.
Hvad pokker? Jeg behøver ikke fortælle jer det. De ved ikke, hvad der er sandt.
Og de behøver heller ikke nogen særlig stor grund til at dræbe nogen.
Nej, sir. De bliver fulde, de drikker en masse, dem alle sammen.
Det ved I godt. Og bang! En eller anden ligger i rendestenen.
Ingen bebrejder dem. Det er deres natur.
Forstår I? Voldelige. Hvor skal du hen?
For dem betyder menneskets liv ikke, hvad det gør for os.
De skaber sig og slås hele tiden,
og hvis nogen bliver dræbt, er de ligeglade!
Selvfølgelig er der også noget godt ved dem. Det er jeg den første til at sige.
Jeg har kendt et par stykker, som var okay, men det er en undtagelse.
De fleste af dem har ingen følelser. De kan gøre hvad som helst.
Hvad foregår der her?
Jeg prøver at fortæller jer, at I begår en stor fejl her.
Knægten her er en løgner. Jeg ved det. Jeg kender alt til dem.
Hør på mig. De er intet værd.
Der er ikke én af dem, som er noget værd.
Hvad sker der herinde?
Jeg siger, hvad jeg mener, og I...
Hør på mig.
Jeg... vi... vi...
Drengen der er for retten. Hans type. Kender I ikke til dem?
Det er en... Der er en fare her.
Disse folk er farlige.
De er... vilde.
Hør på mig. Hør på mig.
Hør, sæt dig ned og lad være med at åbne munden igen.
Nogle gange... Jeg siger jer...
Det er altid vanskeligt at holde personlige holdninger udenfor dette.
Hvad man end gør, forvrænger holdninger altid sandheden.
Jeg ved ikke rigtig, hvad sandheden er.
Jeg formoder ikke, at nogen nogensinde vil få det at vide.
Ni af os lader nu til at føle, at den anklagede er uskyldig.
Men vi spiller hasard med sandsynligheder. Vi tager måske fejl.
Vi prøver måske på at lade en skyldig mand gå fri. Jeg ved det ikke.
Ingen kan rigtigt vide det. Men vi har begrundet tvivl.
Og det er noget, som er meget værdifuldt i vores retssystem.
Ingen jury kan erklære en mand skyldig, med mindre det er sikkert.
Vi ni kan ikke forstå, hvordan I tre stadig kan være så sikre.
- Måske kan du fortælle os det. - Jeg kan prøve.
I er kommet med udmærkede punkter, men jeg mener, at drengen er skyldig.
To grunde. Et: Beviserne givet af kvinden fra den anden side af gaden,
som faktisk så mordet blive begået.
Det er det mest vigtige vidneudsagn.
Og to: Den kendsgerning at hun beskrev mordet
ved at sige, hun så drengen løfte sin arm over hovedet
og stikke den i faderens bryst.
- Hun så ham gøre det. - Det er fuldstændig rigtigt.
Lad os tale om denne kvinde i et øjeblik.
Hun sagde, hun gik i seng omkring klokken elleve den aften.
Hendes seng var ved siden af vinduet, og hun kunne se
direkte ind i drengens værelse på den anden side af gaden.
Hun vendte og drejede sig i over en time.
Til sidst vendte hun sig imod vinduet omkring klokken ti minutter over tolv,
og idet hun kiggede ud, så hun drabet gennem vinduerne på et passerende tog.
Hun sagde lysene gik ud efter drabet,
men at hun fik et godt glimt af drengen i færd med at dræbe sin far.
Så vidt jeg kan se, er dette et urysteligt vidnesbyrd.
- Tja, det er hele sagen. - Hvad tror du?
Hvad med dig?
Jeg ved det ikke. Mange beviser at undersøge. Det er en indviklet sag.
Ærlig talt, jeg kan ikke se, hvordan du kan stemme for frikendelse.
- Det er ikke let at arrangere beviserne. - Smid alle de andre beviser væk.
Kvinden så ham gøre det. Hvad vil du ellers have?
- Tja, måske... - Lad os stemme om det.
OK, der er krævet endnu en afstemning. Nogen indvendinger?
Okay. Jeg ændrer min stemme.
- Han er skyldig. - Andre? Det er otte mod fire.
Hvorfor er det sådan en personlig triumf for dig, denne ene stemme?
OK. Jeg foreslår, at vi er en uforenelig jury. Jeg foreslår, at vi går til dommeren.
Hvad med det? Jeg vil høre argumenter.
Du, er lederen af sagen. Hvad med det?
- Lad os gå det igennem igen. - Vi har været det igennem igen.
Drengen i flannelsættet springer frem og tilbage som en tennisbold.
Der er ingen grund til at blive ubehagelig. Du bliver ved at konkurrere.
Okay.
Måske kan vi tale om at sætte en slags tidsgrænse.
Ja. En gang til for syns skyld.
Den er... kvart over seks. Lige før blev klokken syv nævnt.
På det tidspunkt kan vi diskutere, om vi er en uforenelige eller ej.
- Har du det ikke godt? - Jeg har det helt fint, tak.
Jeg var ved at sige, at klokken syv ville være en fornuftig tid...
Grunden til at jeg spurgte, var fordi du gned din næse ligesom...
Åh, jeg er ked af at afbryde.
Men du gjorde en håndbevægelse som mindede mig om noget.
- Jeg prøver at fastsætte noget her. - Jeg synes, dette er vigtigt.
Tak. Hør her... Jeg er sikker på, at du vil undskylde mig dette,
men jeg spekulerede på, hvorfor du gned din næse sådan?
Helt ærligt!
For øjeblikket taler jeg tilfældigvis til herren siddende ved siden af dig.
Hvorfor gnubbede du din næse sådan der?
Hvis det ellers kommer dig ved, gned jeg den, fordi den generer mig en smule.
Åh, undskyld. Er det p.g.a. dine briller?
Det er det. Kunne vi nu gå videre til noget andet?
Dine briller lavede disse to dybe aftryk på siderne af din næse.
Det havde jeg ikke bemærket før. Det må være irriterende.
Det er meget irriterende.
Det ville jeg ikke vide. Jeg har aldrig brugt briller. 20/20.
Hør, kommer du med optikerens bud?
Kvinden som vidnede, at hun så drabet,
havde de samme mærker på siderne af hendes næse.
Du godeste! Han har ret.
Bare giv mig et minut... og jeg vil være færdig.
Jeg ved ikke, om nogen andre bemærkede det ved hende.
Jeg tænkte ikke på det da, men jeg gik over hendes ansigt i tankerne.
Hun havde de samme mærker. Hun blev ved at gnide dem i retten.
Han har ret. Det gjorde hun en del.
Denne kvinde var omkring 45 år gammel.
Hun gjorde meget ud af at se ud som en 35-årig.
Hendes første offentlige optræden. Kraftig make-up. Farvet hår.
Splinternyt tøj, som skulle have siddet på en yngre kvinde.
Ingen briller. Kvinder gør det. Se om I kan få et mentalt billede af hende.
Hvad mener du, ingen briller? Hvordan ved du, om hun bar briller?
- Bare fordi hun gned sin næse? - Hun havde de mærker. Jeg så dem.
- Så? Hvad tror du det betyder? - Jeg er træt af din råben...
Kom nu. Glem det.
Hør, han har ret. Jeg så dem også. Jeg sad tættest på hende.
Hun havde disse mærker på siderne af hendes næse.
Hvad siger du? Farvet hår, mærker på næsen. Hvad betyder det?
Kunne disse mærker være lavet af andet end briller?
Nej. Det kunne de ikke.
Jeg så ikke nogen mærker.
Jeg gjorde. Mærkeligt, men jeg tænkte ikke på det før.
Hvorfor sagde advokaten ikke noget?
Der er 12 mennesker herinde, der koncentrerende sig om denne sag.
- Elleve af os tænkte heller ikke på det. - Hvad med distriktsadvokaten?
Tror du, han ville prøve på det? Lade hende vidne uden briller?
Har du mødt en kvinde, der ikke bærer briller, fordi de ødelægger udseendet?
Okay. Hun havde mærker på sin næse. Det giver jeg jer.
Fra briller, ikke? Hun ville ikke bære dem udenfor huset,
for så ville folk synes, hun var lækker.
Men da hun så denne dreng dræbe sin far, var hun i huset alene.
Det er alt.
Bærer du briller, når du går i seng?
Nej. Det gør jeg ikke. Ingen bærer briller i sengen.
Det er logisk at antage, at hun ikke bar dem, da hun var i sengen.
- Hvordan ved du det? - Jeg ved det ikke. Jeg gætter.
Jeg gætter også på, at hun ikke tog dem på, da hun kiggede ud af vinduet.
Hun bevidnede, at drabet fandt sted lige, da hun så ud.
Lysene gik ud. Hun havde ikke tid til at tage dem på.
Her er et andet gæt. Hun troede, at hun så drengen dræbe sin far.
- Jeg siger, at hun kun så en skygge. - Hvordan ved du, hvad hun så?
Hvordan ved han alt det? Hvordan ved du, hvad briller hun bar?
Måske var det solbriller! Måske var hun langsynet! Hvad ved du?
Jeg ved kun, at kvindens syn er draget i tvivl nu.
Hun skulle kunne identificere en person 60 fod væk, om natten, uden briller.
Du kan ikke sende nogen i døden med sådanne beviser.
Drop det sludder.
- Kunne hun ikke have taget fejl? - Nej.
- Er det ikke muligt? - Nej, det er ikke muligt.
Er det muligt?
Ikke skyldig.
Tror du, han er skyldig?
Jeg tror, han er skyldig.
Gør du?
Nej.
Jeg er overbevist. Ikke skyldig.
- Hvad er der galt med dig? - Jeg har begrundet tvivl nu.
- Det er elleve mod en. - Hvad med alle de andre beviser?
Hvad med alt det? Kniven? Hele sagen?
Du sagde, vi kunne smide alle de andre beviser væk.
Nå, hvad gør vi nu?
Du er alene.
Jeg er ligeglad med, om jeg er alene eller ej. Det er min ret.
Det er din ret.
Hvad vil I have? Jeg siger, at han er skyldig.
- Vi vil høre dine argumenter. - Jeg gav jer mine argumenter.
Vi er ikke overbeviste. Vi vil høre dem igen.
Vi har lige så meget tid som det tager.
Alt som fandt sted i den retssal indikerer, at han er skyldig.
Hvad tror I? At jeg er en idiot eller sådan noget?
Tag den sag om den gamle mand, som boede der og hørte alting.
Eller den affære med kniven. De fandt en anden nøjagtig magen til?
Den gamle så ham! Lige der, på trappen.
Hvad er forskellen, hvor mange sekunder det tog?
Hver eneste ting. Kniven der faldt igennem et hul i hans lomme.
I kan ikke bevise, han ikke kom hen til døren.
I kan tage al dem tid, I vil med at hoppe rundt, men I kan ikke bevise det.
Og hvad med toget? Og filmene?
Der er en falsk historie, hvis jeg nogensinde har hørt en.
Jeg vil vædde $5000 med, at jeg ville huske de film, jeg så.
Jeg siger jer, alt der er foregået er blevet forvrænget.
Den historie med brillerne? Hvordan ved I, at hun ikke havde dem på?
Denne kvinde vidnede for retten!
Og hvad med at høre drengen råbe? Hva'?
Jeg siger jer, jeg har alle kendsgerningerne her.
Jeg...
Det er det. Det er hele sagen.
Nå?
Sig noget!
I er en luset forsamling af blødende hjerter.
I skal ikke skræmme mig. Jeg er berettiget til min mening.
Rådne unger... Man arbejder hele livet!
Nej...
Ikke skyldig.
Vi er klar nu.
Hej!
- Hvad er dit navn? - Davis.
Mit navn er McCardle.
- Nå, farvel så længe. - Farvel så længe.
SLUT